Справа № 936/117/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        11 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., МАЦУНИЧА М.В.
за участю секретаря                МАЦОЛИ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 936/117/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду від 6 липня 2020 року, повний текст якого складено 10 липня 2020 року, головуючий суддя Вотьканич В.А., -
встановив:
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» заявою, датованою 17.01.2020, що надійшла до Воловецького районного суду 14.02.2020, пред`явило до ОСОБА_1 зазначений позов мотивуючи таким.
25.07.2013 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної цього дня заяви отримала кредит у розмірі 5080,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір, умови якого зафіксовані в Умовах і Правилах надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору і з якими відповідачка була ознайомлена, що підтверджується її підписом в анкеті-заяві. Відносини між банком і клієнтом можуть регулюватися як шляхом підписання окремих документів, так і шляхом обміну інформацією іншими засобами (через веб-сайт банку www.privatbank.ua, sms-повідомлення). Підписання цих Умов і Правил позичальником не вимагається.
Відповідачка отримала кредитні кошти, користувалася картковим рахунком, що підтверджує наявність кредитних правовідносин між сторонами. Погашення заборгованості за кредитним договором позичальник повинен був здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі не менше визначеного відповідно до п. 1.1.1.60. договору мінімального обов`язкового платежу.
Користуючись своїм правом, передбаченим п.п. 1.1.1.67., 1.1.5.1., 1.1.5.2. та іншими положеннями договору, банк з 01.09.2014 запровадив відсоткову ставку за кредитом у розмірі 34,8% річних, з 01.04.2015 – у розмірі 43,2% річних. Відповідно до п. 2.1.1.2.12. договору, з 01.04.2019 в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold».
В силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, п.п. 2.1.1.2.9., 2.1.1.2.11., 2.1.1.3.5. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з підвищеними процентами та неустойкою.
Пунктом 1.1.6.1. договору передбачено, що він діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.
До позову банк додає витяг з Умов і Правил лише щодо відкриття та обслуговування кредитного рахунку, оскільки взагалі в умови та правила надання банківських послуг включаються всі умови щодо всіх послуг та продуктів, що надаються позивачем (кредити, депозити, еквайринг, інкасація тощо).
Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідачка свої порушила і спричинила виникнення боргу, який станом на 09.12.2019 склав 28731,78 грн, із яких заборгованість: за простроченим тілом кредиту – 16170,10 грн, за відсотками – 2604,70 грн (заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України), пеня – 8112,61 грн, 500,00 грн фіксованої частини штрафу і 1344,37 грн процентної складової штрафу.
Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 25.07.2013 у розмірі 28731,78 грн та покласти на неї судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду від 06.07.2020 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивачем не були виконані передбачені законом правила укладення кредитного договору, доказів погодження сторонами істотних умов договору, зокрема, щодо відсотків за кредитом, неустойки по суті в справі немає, права відповідачки як споживача фінансових послуг не були дотримані, пред`явлена до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту (16170,10 грн) не підтверджується доказами, а фактично отримані від банку кошти відповідачка вже повернула позивачу.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.
Сторони в належній, погодженій між ними формі уклали за правилами договору приєднання кредитний договір, що відповідає вимогам закону. Відповідачка підписала анкету-заяву, погодилася з умовами договору, отримала кредитну картку та кредитні кошти, користувалася ними, частково виконувала свої зобов`язання за договором і спричинила борг, який підлягає сплаті. Правомірність договору презюмується, а відповідачка не оспорювала договір з точки зору його недійсності чи нікчемності.
Суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідачка використала лише 2000,00 грн із кредитних коштів, оскільки не врахував встановленого на картку кредитного ліміту в розмірі 5080,00 грн, а також користування відповідачкою коштами в межах послуги «Оплата частинами».
Відповідно до закону користування кредитними коштами є платним і якщо розмір процентів не встановлений договором, то такий визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ч. 1 ЦК України).
Відповідачка не спростувала, того, що позивач надав суду саме ту редакцію Умов і Правил, Тарифів, які діяли на час підписання нею анкети-заяви.
Таким сином, суд порушив принципи змагальності сторін у процесі, всебічності з`ясування обставин і повноти судового розгляду, не встановив дійсних прав і обов`язків сторін, які випливають із кредитного договору, а тому дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про відсутність заборгованості відповідачки перед банком і незаконно відмовив у позові.
Позивач просить рішення суду скасувати, позов – задовольнити.

У відзиві на апеляцію відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ракущинець А.А., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Зазначає, зокрема, що у справі відсутні докази укладення між сторонами кредитного договору, письмового та підписаного сторонами документа, в якому були б погоджені істотні умови договору (сума кредиту, відсотки, неустойка), немає.
Посилається також на те, що заборгованість визначена відповідачем необґрунтовано, в тому числі, шляхом додавання до суми кредиту відсотків і пені, з математичними помилками тощо. Сума кредиту систематично збільшувалася без фактичного надання коштів.
Тому вимоги позову бездоказові та ґрунтуються на припущеннях.
Крім того, зауважує, що за пред`явленими вимогами спливла позовна давність (без визнання факту боргу), оскільки якщо виходити з правової позиції позивача, перебіг позовної давності для нього належало обраховувати щодо кожного періодичного платежу, який не був сплачений відповідачкою. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивача АТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю., яка апеляцію підтримала, відповідачки ОСОБА_1 адвоката Ракущинця А.А., який скаргу не визнав, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і відсотками, а також неустойки та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування зазначених платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

25.07.2013 ОСОБА_1 заповнила у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (текст бланку – російською) (а.с. 16, 156).

Анкета-заява містить ідентифікуючі дані щодо ОСОБА_1 , у цій заяві відсутня будь-яка інформація про умови кредитування, а в полі заяви щодо видів (типів) платіжних карток відсутні відмітки про бажання відповідачки оформити на своє ім`я жодну з карток відповідного виду (типу): карта «Універсальна»; карта «Gold»; пенсійна карта; зарплатний пакет; послуга накопичення « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; ідентифікація з паспортом, як відсутні й дані про розмір кредитного ліміту в полі: «Бажаний кредитний ліміт за платіжною картою «Універсальна»/класу «Gold».

У полі «Пам`ятка клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, отримав і ознайомився з її змістом під розпис» відмітка ОСОБА_1 теж відсутня.

В Анкеті-заяві міститься текст такого змісту: «Я згоден (-на) з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладання і згоден (-на) з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден (-на) отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту http://privatbank.ua».

Анкету-заяву підписано працівником банку і відповідачкою 25.07.2013.

До позовної заяви позивач додав «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» (а.с. 17), що містить одночасно такі умови кредитування:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка – 3,0% на місяць; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 – нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.01.2013 всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка – 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 – 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 – 3,6%; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

«Універсальна Contract» зокрема:
базова процентна ставка – 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти – 15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,0001% від заборгованості, але не менше 50,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.09.2014 проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;

«Універсальна Gold» зокрема:
базова процентна ставка – 2,5% на місяць, з 01.04.2013 – 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 – 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 – 3,5%; розмір щомісячних платежів – 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 – 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів – до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щорічна комісія за обслуговування карти – 500,00 грн; з 01.06.2012 щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 – членський внесок за участь в GoldКлубі) – 20,00 грн на місяць; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
до цих умов містяться примітки такого змісту: «з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (зміну здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014); з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», розмір процентної ставки, пені тощо.

На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду витяг із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: https://privatbank.ua/terms/), який не містить даних про час формування та затвердження цих Умов і Правил (а.с. 18-34). Цими Умовами і Правилами встановлено, зокрема, що:
банк в особі Голови Правління Петра Крумханзла пропонує необмеженому колу осіб надання банківських послуг (далі Умови і Правила або Договір), публічний договір приєднання укладається в порядку, встановленому ст. 634 ЦК України (Преамбула Умов і Правил);
приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг – приєднання клієнта на підставі ст. 634 ЦК України до запропонованого банком договору в цілому шляхом підписання відповідної Заяви про приєднання, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять договір банківського обслуговування (п. 1.1.1.58.);
кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) – розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.38.);
якщо інше не зазначено у відповідному підрозділі Умов і Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання клієнтом Заяви про приєднання; якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (п. 1.1.6.1.);
термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів, витрат банку складає 15 років, якщо інше не встановлено у відповідному підрозділі Умов і Правил, що регулює надання відповідної послуги (п. 1.1.6.4.);
умови пункту 2.1.1. «Кредитні картки» є новою редакцією цього підрозділу Умов і Правил та починають діяти для клієнта по чинним кредитам з моменту направлення їм повідомлення про зміну умов договору та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування» та цими Умовами і Правилами (Преамбула);
умови пункту 2.1.1. «Кредитні картки» Умов і Правил містять посилання на Закон України «Про споживче кредитування» (п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.3.1., 2.1.1.6.1. та ін.);
на підставі ст. 634 ЦК України Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил … клієнт приєднується до цих Умов і Правил; Паспорт споживчого кредиту та Тарифи банку є невід`ємною частиною цього договору;
перелік кредитних карток, на які банк встановлює кредитні ліміти: карта «Універсальна», карта «Універсальна Gold», преміальні картки: Platinum, World Black Edition, Infinite, VISA Signature; цей перелік може змінюватися та доповнюватися на розсуд банку (п. 2.1.1.1.1.);
клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до Тарифів банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором (п.п. 1.1.2.1.2., 2.1.1.2.1.);
мета кредиту – споживчі цілі; трати – це будь-які списання з кредитної картки клієнта, здійснені за рахунок наданого банком кредиту шляхом, зокрема, переказу коштів з рахунка клієнта і на сплату відсотків за користування кредитним коштами (п. 2.1.1.2.3.);
строк кредиту – 20 років (п. 2.1.1.2.4.);
розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як на збільшення, так і на зменшення на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта (п. 2.1.1.2.5.);
кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнта на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта… (п. 2.1.1.2.7.);
розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки, зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору (п. 2.1.1.2.8.);
за користування кредитом … клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту; розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах банку та Паспорті споживчого кредиту (п. 2.1.1.2.10.);
в разі прострочення зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту (п. 2.1.1.2.11.);
в разі настання обставин, визначених п. 2.1.1.2.12. (порушення окремих зобов`язань клієнтом), клієнт зобов`язується, зокрема, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань із погашення кредиту сплатити на користь банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого кредиту, які відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold», 74,4% - для преміальних карток Platinum, World Black Edition, Infinite, VISA Signature (п. 2.1.1.2.12.);
погашення кредиту та процентів здійснюється клієнтом щомісяця, зокрема, в такому порядку:
клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі, за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за договором… за умов наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта (договірне списання);
в разі, якщо у клієнта повністю використаний кредитний ліміт та/або в разі виникнення у клієнта прострочених зобов`язань за договором, доручення клієнта про договірне списання за рахунок кредитного ліміту не застосовується;
в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими;
при цьому, сторони на підставі ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме – здійснює трату на оплату послуг банку за цим договором (п. 2.1.1.3.1.);
мінімальний обов`язковий платіж – розмір боргових зобов`язань, розрахованих у процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку кредиту;
розмір мінімального обов`язкового платежу визначений Тарифами, залежить від виду картки та залежить від тривалості прострочення виконання зобов`язань клієнта за договором (п. 2.1.1.3.2.);
для карток «Універсальна», «Універсальна Gold» нарахування процентів здійснюється за методом «факт/факт», для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році;
для карток Platinum, World Black Edition, Infinite, VISA Signature нарахування процентів здійснюється за методом «факт/360», для розрахунку використовується фактична кількість днів у році, але умовно в році 360 днів (п. 2.1.1.3.3.);
сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту; на 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі (п. 2.1.1.3.5.);
за несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання … банк має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (п. 2.1.1.8.1.).

Закон України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII) був прийнятий 15.11.2016 і набрав чинності з 10.06.2017.

Наглядовою радою ОСОБА_2 був призначений на посаду голови Правління банку 10.01.2018 (https://privatbank.ua/news/2018/1/10/257).

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 25.07.2013, де визначив борг відповідачки станом на 09.12.2019 у розмірі 28731,78 грн, із яких заборгованість: за простроченим тілом кредиту – 16170,10 грн, за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України – 2604,70 грн, за пенею – 33696,40 грн, за штрафом: фіксована частина – 500,00 грн, процентна складова – 1344,37 грн (а.с. 7-15). При цьому:
розрахунок розпочинається не з 25.07.2013, а з 31.08.2013, реальний рух коштів фіксується починаючи з 31.10.2013, дані про рух коштів до цієї дати, в тому числі, про суму кредиту (кредитного ліміту), у розрахунку відсутні;
розрахунок складається з трьох частин:
розрахунок станом на 31.05.2015 за період з 31.08.2013 по 31.05.2015, де борг за кредитом – 1829,25 грн, за відсотками – 67,31 грн (а.с. 7-8);
розрахунок станом на 30.09.2019 за період з 01.06.2015 по 30.09.2019, де борг за тілом кредиту – 16170,10 грн: за поточним тілом кредиту – 10676,34 грн, за простроченим тілом кредиту – 5493,76 грн; за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання – 7412,61 грн; за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн – 700,00 грн, а також зафіксовано сплату на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту – 2317,12 грн, за простроченим тілом кредиту – 10004,53 грн, пені – 5553,19 грн (а.с. 9-14);
розрахунок станом на 09.12.2019 за період з 01.10.2019 по 09.12.2019, де борг за тілом кредиту – 16170,10 грн, простроченим тілом кредиту – 16170,10 грн; за відсотками – 2604,70 грн; за пенею – 8112,61 грн; за штрафами – 1844,37 грн (а.с. 15).

Суду першої інстанції позивач також надав:
довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 23.03.2020 № 30.1.0.0/2-20200203/945 про те, що клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 25.07.2013 отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 і № НОМЕР_4 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2018 року (а.с. 93);
банківські виписки:
з даними за період з 01.07.2013 по 23.03.2020 за основною карткою НОМЕР_5 (а.с 96-108) і за період з 01.01.1999 по 23.03.2020 за основною картою № НОМЕР_1 (а.с. 136-141), якими фактичний оборот коштів зафіксований:
за карткою № НОМЕР_1 з 01.11.2013, коли на картку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн, по 01.02.2019, при цьому, остання за часом операція поповнення коштів за цією карткою (автоматичне погашення заборгованості з іншої картки) була зафіксована 06.01.2019;
за карткою № НОМЕР_2 з 31.10.2013, коли на цю картку були з іншої картки зараховані 120,00 грн, по 10.07.2016, коли на цю картку були з іншої картки зараховані 7,96 грн;
за карткою № НОМЕР_4 з 09.08.2015, коли з картки були списані 5,85 грн, по 18.09.2018, коли на цю картку були з іншої картки зараховані 500,00 грн;
за карткою № НОМЕР_3 з 30.08.2016, коли на картку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 5080,00 грн та бали зараховані переказом 55,00 грн, по 01.01.2020, коли з картки були списані відсотки в сумі 1153,51 грн;
за карткою № НОМЕР_6 з 27.02.2015, коли з картки були зняті 50,00 грн, по 07.03.2017, крім того, на цю картку зараховувалися 15.11.2013, 24.11.2013 і 16.01.2014 бонуси за купівлю, у червні-серпні 2016 року з картки списувалися кошти за послугою «Оплата частинами», водночас картка з такими реквізитами відсутня в числі тих, які були зазначені в довідці банку від 23.03.2020 № 30.1.0.0/2-20200203/945 (а.с. 96-108).

Тож за даними банківської виписки кредитний ліміт встановлювався: 01.11.2013 на картку № НОМЕР_1 в розмірі 2000,00 грн; 30.08.2016 на картку № НОМЕР_3 в розмірі 5080,00 грн. Фактично кошти банку стали використовуватися відповідачкою з 01.11.2013, в тому числі, у червні-серпні 2016 року в рамках отримання послуги «Оплата частинами», надання якої зафіксоване як у банківській виписці, так і в розрахунку заборгованості.

Інші дані щодо руху коштів та платіжної (кредитної) картки (карток) позивачем не надавалися. В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом платіжної картки, як відсутня і вказівка на конкретну картку, її реквізити, тоді як відповідні вимоги випливають з Умов і Правил. Не зазначив кредитну картку з відповідними реквізитами, днем видачі та строком її дії банк і в позовній заяві. Картка з реквізитами « НОМЕР_7 » («9992222225357385583»), за якою зафіксовані певні операції, не зазначена позивачем яка така, що видавалася в рамках кредитного договору б/н від 25.07.2013, і в наданій ним суду довідці.

Отже, у справі немає належних доказів видачі банком відповідачці кредитної картки з відповідними її реквізитами, зокрема, зі строком дії картки (строком кредитування), в день, який позивач вважає датою укладення кредитного договору. Ключові дані та докази стосовно обставин, що пов`язуються з укладенням кредитного договору та власне виникненням і здійсненням з відповідного часу цивільних прав і обов`язків, які мають випливати з такого факту, у справі відсутні.

Як випливає із зафіксованих у розрахунку заборгованості та у банківській виписці даних, позивач визначив борг за кредитом шляхом включення до тіла кредиту:
витрат, що здійснювалися відповідачкою за рахунок наданих банком коштів,
починаючи з 01.06.2015 по 31.01.2017 та з 01.06.2017 по 30.06.2019 – відсотків, що нараховувалися на суму кредиту;
у серпні та жовтні 2015 року, в травні 2016 року та з липня 2016 року по травень 2017 року, у липні, вересні, грудні 2017 року та з січня 2018 року по вересень 2019 року – пені.

При цьому у відповідних періодах:
нараховані відсотки, що відображалися в колонці розрахунку «Відсотки погашені за рахунок кредита», а також пеня, послідовно додавалися до суми кредиту і на суму кредиту, що визначалася і збільшувалася в такий спосіб, так само послідовно нараховувалися відсотки в кожному наступному розрахунковому місяці;
на визначену і щоразу збільшувану в такий спосіб заборгованість за сумою кредиту і відсотками в разі порушення зобов`язань зі сплати на користь банку коштів у відповідні періоди нараховувалася пеня;
при визначенні остаточної заборгованості за сумою кредиту враховувалися кошти, що вносилися відповідачкою на погашення заборгованості перед банком, відображені в помісячному обліку руху коштів.

За період з 31.08.2013 по 09.12.2019 за даними розрахунку заборгованості (з розбивкою по роках) зафіксовані такі нарахування:

у періоді з 31.08.2013 по 31.05.2015 утворилася поточна заборгованість за кредитом у сумі 1829,25 грн (враховуючи сплату за період з 31.08.2013 по 31.05.2015 у рахунок погашення кредиту 4626,23 грн) за відсутності в розрахунку даних про сплату відсотків за рахунок кредиту та включення таких відсотків до суми кредиту, а також на кінець періоду утворилася поточна заборгованість за відсотками в сумі 67,31 грн;

витрати, що здійснювалися відповідачкою за рахунок наданих банком коштів:
з 01.06.2015 по 31.12.2015 – 119,45 грн (без врахування визначеної станом на 31.05.2015 заборгованості за кредитом у 1826,25 грн, яка була з 01.06.2015 врахована в числі заборгованості за наданим кредитом);
з 01.01.2016 по 31.12.2016 – 5338,09 грн;
з 01.01.2017 по 31.12.2017 – 914,01 грн;
з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 1022,53 грн;
з 01.01.2019 по 31.12.2019 – 0,00 грн;
разом – 7394,08 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що з 01.06.2015 по 31.01.2017 та з 01.06.2017 по 30.06.2019 нараховувалися на суму кредиту за ставками 2,5%, 2,9%, 3,5%, 3,6% на місяць:
з 01.06.2015 по 31.12.2015 – 598,49 грн (включаючи нараховані станом на 31.05.2015 за ставкою 43,2% річних відсотки в сумі 67,31 грн, які були 01.06.2015 додані до суми кредиту);
з 01.01.2016 по 31.12.2016 – 2958,85 грн;
з 01.01.2017 по 31.12.2017 – 3465,10 грн;
з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 6731,42 грн;
з 01.01.2019 по 30.09.2019 – 5450,75 грн;
разом 19204,61 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що з 01.10.2019 по 09.12.2019 нараховувалися на суму кредиту за ставкою 7% на місяць (відсоткова ставка на прострочений кредит), не включалися до суми кредиту;

пеня, яка нараховувалася у серпні та жовтні 2015 року, у травні 2016 року та з липня 2016 року по травень 2017 року, у липні, вересні, грудні 2017 року, з січня 2018 року по вересень 2019 року в сумі 3150,00 грн і відповідно до розрахунку була включена до суми кредиту;

пеня, яка нараховувалася з лютого 2017 року по серпень 2017 року, у вересні та жовтні 2018 року, з червня по серпень 2019 року в сумі 12259,81 грн відповідно до розрахунку була включена до суми кредиту.

пеня, яка нараховувалась з 01.10.2019 по 09.12.2019 у сумі 8112,61 грн не включалася до суми кредиту;

таким чином, до суми кредиту були включені 43835,00 грн (1826,50 грн + 7394,08 грн + 19204,61 грн + 3150,00 грн + 12259,81 грн);

погашення відповідачкою заборгованості перед банком:
з 01.06.2015 по 31.12.2015 – 848,83 грн;
з 01.01.2016 по 31.12.2016 – 2004,69 грн;
з 01.01.2017 по 31.12.2017 – 7662,00 грн;
з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 6664,24 грн;
з 01.01.2019 по 31.12.2019 – 695,08 грн;
разом – 17874,84 грн.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 549, 550, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов – достроково) виконання порушеного зобов`язання, сплати неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:
держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);
договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК країни);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));
кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);
кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі наявна лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 . 25.07.2013 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам`ятка клієнта у справі відсутня. «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», по-перше, не підписаний ані позичальником, ані кредитором і не містить ніяких вихідних реквізитів, по-друге, цей текст містить окремі умови кредитування за чотирма варіантами видачі та обслуговування карт «Універсальна» (на день, який позивач визначає датою укладення договору, за трьома варіантами) і по суті не є Тарифами банку як такими, а Тарифи банку, які теж є обов`язковою складовою кредитного договору (п. 2.1.1.1.1. та інші положення Умов і Правил), не були додані до позовної заяви.

Зміст Анкети-заяви взагалі не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 саме на отримання кредиту: жоден варіант кредитної картки не відмічений, рівно як і не визначений розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, що фіксувала б умови і параметри кредитування.

Надані позивачем суду Умови і Правила, положеннями яких обґрунтовуються пред`явлені до відповідачки вимоги, із очевидністю не можуть бути тими, які мали бути надані споживачеві фінансових послуг для ознайомлення перед укладанням договору.

Так, вказані Умови і Правила та підписана  ОСОБА_1 . Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не узгоджуються між собою вже лиш щодо переліку документів, які складають договір: Пам`ятка клієнта в Анкеті-заяві та відсутність такої в наданій суду редакції Умов і Правил, де невід`ємною складовою частиною кредитного договору є, зокрема, Паспорт споживчого кредиту (п.п. 2.1.1.2.8., п. 2.1.1.2.10. та інші положення Умов і Правил). Паспорт споживчого кредиту в справі відсутній, доказів надання такого відповідачу, узгодження з ним умов надання банком коштів у справі немає, а запроваджений зазначений Паспорт був Законом № 1734-VIII, який вимагав надання споживачеві інформації про кредит, щодо якого передбачалося укладення договору, у вигляді Паспорта споживчого кредиту із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності, паспорт підлягав підписанню сторонами (ст. 9).

Тим часом, якщо Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, то у Пам`ятці клієнта, а з відповідного часу – в Паспорті споживчого кредиту, поряд зі змістом Анкети-заяви, як це випливає Умов і Правил, визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, процентну ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, вид карти, яка видається клієнту тощо.

Беручи до уваги зміст Анкети-заяви, Умов і Правил, Пам`ятка клієнта, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи і Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є поряд із власне Умовами і Правилами невід`ємними складовими частинами кредитного договору, дійсні індивідуальні умови якого узгоджуються сторонами в цих документах. Такі складові кредитного договору не заперечуються по суті й позивачем, який надав відповідні документи, зі змісту яких випливає саме така сукупність документів, які складають кредитний договір. Зокрема, за відсутності Пам`ятки клієнта або Паспорта споживчого кредиту, Тарифів, як це має місце в справі, а також даних про тип (вид) кредитної картки, зважаючи на пов`язану з цими та іншими обставинами варіативність нарахування відсотків і пені згідно з Умовами і Правилами, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків) на відповідний період, ставки і сплати підвищених відсотків, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо.

Окрім цього, надані позивачем Умови і Правила не можуть слугувати доказом узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладеного саме 25.07.2013, як на цьому наполягає позивач. Наявна редакція Умов і Правил у будь-якому разі не могла бути створена раніше, аніж набрав чинності Закон № 1734-VIII, а головою Правління ПриватБанку був призначений ОСОБА_3 . Поза тим, час формування та затвердження цієї редакції Умов і Правил у ній не зазначений.

У справі немає ніяких доказів про обізнаність ОСОБА_1 з указаною редакцією Умов і Правил, про погодження з нею встановленим порядком відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у Пам`ятці клієнта чи в Паспорті споживчого кредиту. Позивач не надав суду доказів укладання з ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до неї вимогу про стягнення боргу.

Для пов`язування платіжної/кредитної картки (карток), щодо руху коштів за якою (якими) наявні певні дані, з кредитним договором, якщо такий укладався 25.07.2013, немає належних підстав і доказів, на видачу конкретної картки в рамках такого договору позивач не посилався, в позовній заяві про це не вказував, дані про вид, час видачі, строки дії картки і т.ін. – відсутні.

Із урахуванням наведеного, відповідачка повинна була ясно, у передбаченій законом, у даному випадку – письмовій формі здійснити своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування, а також, щодо радикального збільшення позовної давності порівняно з установленою законом, шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби – відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання договору є обов`язком саме кредитора – сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України).

Ці вимоги закону не були виконані. У справі немає жодного підписаного відповідачкою документа, який би доводив факт узгодження з нею конкретних індивідуальних умов кредитування, передусім, суми кредиту, плати за кредит (відсотки), строк кредитування, конкретні умови відповідальності за порушення зобов`язання (підвищені відсотки, види і формули нарахування пені, штрафу). У справі немає й будь-яких даних про сукупну вартість кредиту та доведення її до відповідачки. Міркування позивача про те, що взагалі в умови та правила надання банківських послуг включаються всі умови щодо всіх послуг та продуктів, що надаються банком (кредити, депозити, еквайринг, інкасація тощо), а також вказані в Анкеті-заяві умови про те, що примірник договору про надання банківських послуг позичальник може самостійно собі роздрукувати з банківського сайту в мережі Internet у контексті справи неспроможні, не відповідають правилам правової визначеності та порушують права споживача банківських послуг на отримання належної, повної та доступної інформації з метою свідомого вибору послуги та на отримання від кредитодавця примірника договору.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачка ОСОБА_1 письмово визнавала факт отримання в банку 5000,00 грн, водночас заперечувала факт узгодження з нею банком у належний формі умов надання коштів, умов про відсотки за користування ними, умов відповідальності за порушення зобов`язань, вказувала на відсутність підписаних нею документів щодо узгодження умов договору, а також на маніпулятивне та безпідставне збільшення банком суми кредиту за рахунок коштів, які їй не видавалися (в тому числі, за рахунок включення до суми кредиті відсотків і пені) (а.с. 60-65, 169-170). Таку позицію сторона відповідачки підтвердила і під час апеляційного розгляду справи.

Відтак, у справі відсутні докази щодо волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору та докази укладення договору 25.07.2013. На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачці, зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, відсоткової ставки за кредитом, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Так само відсутні дані про тип (вид) кредитної картки, зокрема, в контексті належності її до преміальних карток, тоді як ця обставина в разі укладення кредитного договору має значення для розрахунку відсотків за кредитом, визначення обсягу відповідальності за порушення зобов`язання позичальником.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов кредитування, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом – власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом як факту укладення договору, так і його умов.

Аналогічно й один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо власне кредитної заборгованості з відповідними її елементами. Понад те, і наданий позивачем розрахунок заборгованості не ґрунтується ані на законі, ані на договорі.

Банк у період з 01.06.2015 по 31.01.2017 та з 01.06.2017 по 30.06.2019 систематично додавав до суми кредиту нараховані відсотки, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові відсотки, а також у серпні та жовтні 2015 року, у травні 2016 року та з липня 2016 року по травень 2017 року, у липні, вересні, грудні 2017 року, з січня 2018 року по вересень 2019 року – пеню. Таке збільшення суми кредиту підтверджується помісячними даними розрахунку заборгованості:

за рахунок відсотків, до прикладу:
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.08.2015 складала 1953,51 грн, у періоді з 01.09.2015 по 30.09.2015 до цієї суми були додані 111,10 грн нарахованих на 31.05.2015 відсотків, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 2064,61 грн, а з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 48,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.09.2015 у сумі 2016,61 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 30.11.2015 складала 1820,05 грн, у періоді з 01.12.2015 по 31.12.2015 до цієї суми були додані 119,45 грн зафіксованих витрат клієнтом кредитних коштів і 58,86 грн нарахованих відсотків, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 1998,36 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 100,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 31.12.2015 у сумі 1898,36 грн;

за рахунок відсотків і пені, до прикладу:
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.12.2017 складала 8947,39 грн, у періоді з 01.01.2018 по 30.01.2018 до цієї суми були додані 597,24 грн нарахованих відсотків, 80,53 грн зафіксованих витрат клієнтом кредитних коштів і 50,00 грн пені, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9675,16 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 200,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.01.2018 у сумі 9475,16 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.01.2017 складала 8829,79 грн, у періоді з 01.02.2017 по 28.02.2017 до цієї суми були додані 79,47 грн зафіксованих витрат клієнтом, 100,00 грн пені за несвоєчасність сплати боргу та 659,82 грн пені за прострочене зобов`язання, що на 28.02.2018 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9669,08 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 31.08.2018 складала 13775,53 грн, у періоді з 01.09.2018 по 30.09.2018 до цієї суми були додані 123,58 грн зафіксованих витрат клієнтом, 100,00 грн пені за несвоєчасність сплати боргу та 987,00 грн пені за прострочене зобов`язання, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 14986,11 грн, а з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 500,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.09.2018 у сумі 14486,11 грн;
заборгованість за наданим кредитом станом на 30.09.2018 складала 14486,11 грн, у періоді з 01.10.2018 по 30.10.2018 до цієї суми були додані 121,49 грн зафіксованих витрат клієнтом, 100,00 грн пені за несвоєчасність сплати боргу та 1019,71 грн за прострочене зобов`язання (із загального сальдо за нарахованою пенею цього виду), що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 15727,31 грн, а з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 3000,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.10.2018 у сумі 12727,31 грн.

Застосування такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту за рахунок коштів, які не видавалися відповідачці фактично. На збільшену за рахунок додавання нарахованих відсотків і пені суму кредиту нараховувалися нові відсотки і пеня. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачкою на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 16170,10 грн, а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування відсотків і пені. Втім, позивач не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з відповідачкою, доведення до її відома таких умов нарахувань. Щонайменше з 01.06.2015 заборгованість нараховувалася за вищевказаним неузгодженим з відповідачкою алгоритмом, який за рахунок безпідставного включення до суми кредиту відсотків і пені спотворював базу для нарахувань і, відповідно, всі подальші нарахування.

Посилання в цьому зв`язку на наявні в справі Умови і Правила не можуть враховуватися з підстав, наведених вище. Поза тим, і ці Умови і Правила не містять відповідних умов договору, а сформульовані в них умови не підтверджують права позивача діяти в такий спосіб. Зокрема, зазначене в п. 2.1.1.3.1. Умов і Правил договірне списання коштів на погашення процентів за рахунок кредитного ліміту могло б застосовуватися лише в разі відсутності у клієнта прострочених зобов`язань за договором, тоді як у відповідачки таке прострочення (виходячи з правової позиції позивача) з липня 2015 року виникали регулярно на тривалі періоди, а з лютого 2019 року прострочення було безперервним.

Доказів про передбачення в будь-який спосіб можливості зарахування пені до суми кредиту, рівно як і можливості нарахування на збільшену в такий спосіб суму кредиту процентів і пені в справі немає, а фактичне нарахування неустойки на неустойку суперечить правовій природі неустойки (ст. 549 ЦК України, інші норми законодавства) і є недопустимим.

З огляду на надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах із відповідачкою, доводи позову щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачкою не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. Нарахування та пред`явлення до стягнення елементів боргу поза сумою фактично наданих банком і підтверджених коштів, що ґрунтуються на факті укладення кредитного договору, за таких умов безпідставне. Слід враховувати також, що конкретні суми кредиту та процентів у разі прострочення їх сплати є базою для нарахування неустойки (пені, штрафу), відсутність підстав для нарахування та стягнення на підставі умов кредитного договору відповідних базових для розрахунку неустойки сум виключає й обґрунтованість розрахунку та стягнення такої неустойки (пені, штрафу).

Беручи до уваги, що для визначення в обраний позивачем спосіб елементів пред`явленого до стягнення боргу правових підстав немає, наявність або відсутність фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає визначенню шляхом зменшення загальної суми, яка відповідно до позиції позивача кваліфікується як сума (тіло) кредиту (43835,00 грн), на безпідставно включені до цієї суми відсотки (19204,61 грн) і пеню (15409,81 грн), а також на суму коштів, внесених відповідачкою в рахунок погашення заборгованості (17874,84 грн): 43835,00 грн – 19204,61 грн – 15409,81 грн – 17874,84 грн = – 8654,26 грн.

Твердження апелянта про необхідність стягнення з відповідачки відсотків, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України, безпідставне. Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі поданих, зокрема, ним доказів, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України). Апеляційний суд не вправі виходити за межі підстав і вимог позову, відповідно до яких він розглядався судом першої інстанції, в тому числі, не вправі розглядати додаткові, інші вимоги, заявлені з додаткових, нових підстав.

Позивач не пред`являв вимогу про стягнення відсотків, розрахованих на рівні облікової ставки НБУ, не подавав відповідних доказів і розрахунків, не визначав розмір таких відсотків, натомість виходив і виходить із необхідності стягнення відсотків, визначених кредитним договором, як це випливає й із прохальної частини апеляційної скарги, яким наведені вище мотиви скарги не відповідають.

Мотивуючи свій позов, банк посилався на правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах, що виникли з кредитних правовідносин, проте, такі посилання не підтверджують обґрунтованості правової позиції позивача, доведеності позову, апеляції та не можуть бути враховані.

Так, у справі № 356/1635/16-ц (постанова колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.04.2019) висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами був зроблений за обставин наявності преюдиційного судового рішення, яким був встановлений факт укладання договору на відповідних умовах, та в спорі, де необґрунтовано ставилося питання про перевірку експертним шляхом факту фізичного підписання договору позичальником. Такі фактичні обставини відмінні від тих, що мають місце в справі, що розглядається.

У справі № 755/2720/16-ц, що виникла з кредитно-заставного договору з конкретними параметрами щодо дати укладення договору ще у 2006 році, суми кредиту, процентної ставки, який складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифів, саме за таких, відмінних від справи, що розглядається, фактичних обставин у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 був зроблений висновок про приєднання позичальника до договору шляхом підписання зазначеної заяви та про відсутність потреби в підписанні позичальником Умов і Правил.

Надані позивачем суду Умови і Правила є об`ємними, у певних частинах суперечливими та є складними для сприйняття і розуміння звичайним споживачем фінансових (кредитних) послуг. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону – споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

За обставинами справи, характером спірних правовідносин та суттю висновку, сформульованого в указаній постанові Верховного Суду, такий підлягає врахуванню в спорі.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

У справі, що розглядається, таких підстав для стягнення боргу немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку банком суми кредиту та похідних від неї нарахувань як така.

За встановлених у справі обставин суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку по недоведеність пред`явленого до стягнення боргу та про повернення відповідачкою банку тих коштів, які були від банку отримані фактично. Під час апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи відповідачки про недотримання банком правил укладення кредитного договору, про відсутність доказів належного узгодження сторонами умов договору, а тому і власне факту укладення договору, а також доводи про повернення банку коштів, що були отримані. Підстави для стягнення на користь позивача з відповідачки в будь-якій сумі грошових коштів, які були останньою одержані фактично, відсутні.

Позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення всіх елементів боргу за кредитним договором, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів, тож перешкод у доказуванні не мав. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу без виклику його представника, на підставі наданих ним доказів, які вважав достатніми для задоволення позову (а.с. 5, 42, 44). Доводи позову, а також доводи апеляції ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Дії позивача в спірних правовідносинах не відповідають принципу правової визначеності.

Зважаючи на викладене вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного укладення договору із досягненням згоди щодо всіх його істотних умов.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог позову, доводи апеляції не спростовують правильності по суті та обґрунтованості відмови в позові та не дають підстав для задоволення вимог банку.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Воловецького районного суду від 6 липня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 30 серпня 2021 року.

Судді