Справа № 465/10739/13-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О. 
Провадження № 22-ц/811/2973/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.
при секретарі Ждан К.О.
з участю представника приватного виконавця Пиць А.А.-Репак В.В., представника АТ «Укрсиббанк» Кір`ян Б.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 01 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича на постанову від 27.05.2020 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про призначення експертизи,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою, в якій просить: визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича при винесенні постанови про призначення експерта Машталір А.І. та скасувати постанову від 27.05.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про призначення експерта Машталір А.І.
В обґрунтування скарги покликаються на те, що в процесі примусового виконання виконавчого листа виданого 19.07.2016 року Франківським районним судом м. Львова по справі №465/10739/13-ц приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем 27.05.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_2 та надано провести та визначити в процесі примусового виконання рішення суду вартість майна боржника: земельна ділянка, кадастровий номер 4622710200:01:016:0053, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , площа 0,0901 га. Однак, всупереч ч.2 ст.10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем залучена до участі у виконавчому провадженні експерта Машталір А.І. без дотримання конкурсних засад, що призвело до порушення прав боржника під час здійснення виконавчого провадження, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 01 вересня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича на постанову від 27.05.2020 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про призначення експертизи – відмовлено.
Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Вважає, що приватний виконавець діяв з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», неправомірно 27.05.2020 року було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 для участі у виконавчому провадженні. В апеляційній скарзі просить ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 01 вересня 2020 року скасувати і її скаргу на дії державного виконавця задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскаржувана постанова була винесена в межах наданих йому повноважень та право заявника не було порушено.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

За умовами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).
Судом встановлено, що 19.07.2016 року Франківським районним судом м. Львова по справі видано виконавчі листи по справі №465/10739/13-ц, провадження №2/465/438/15 за позовом Публічного акціонерного товариства “УкрСиббанк” до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором № 11117363000 (11117363001) від 14.02.2007 року в розмірі 71 741, 98 шв. фр. та 139 421, 50 грн. пені., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 55 468, 68 шв. фр, заборгованість по відсотках – 16 273, 30 шв.фр., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом – 45 570, 58 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах – 93 850, 92 грн.; про стягнення солідарно на користь АТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 11117363000 (11117363001) від 14.02.2007 року в розмірі 71 741, 98 шв. фр. та 139 421, 50 грн. пені., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 55 468, 68 шв. фр, заборгованість по відсотках – 16 273, 30 шв.фр., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом – 45 570, 58 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах – 93 850, 92 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. в рівних частках по 1218, 00 грн. з кожного.
30 квітня 2020 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61953133 з примусового виконання виконавчого листа №465/10739/13-ц, виданого 19.07.2016 року Франківським районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №11117363000 від 14.02.2007 року в розмірі 71 741, 98 шв.фр. та 139 421, 50 грн. пені.
В рамках вищевказаного виконавчого провадження 13.05.2020 року приватним виконавцем Пиць А.А. було проведено опис та арешт земельної ділянки з кадастровим номером: 4622710200:01:016:0053, 0, 0901 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
27.05.2020 року приватним виконавцем Пиць А.А. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 . Постановлено суб`єкту оціночної діяльності – суб`єкту господарювання - ОСОБА_2 провести та визначити в процесі примусового виконання рішення суду вартість майна боржника, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: 4622710200:01:016:0053, площею 0, 0901 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, суд при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
У відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
Норма ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» поширює свою дію щодо визначення суб`єктів оціночної діяльності – суб`єктів господарювання на конкурсних засадах стосується виключно органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Таким чином, положення ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якою аргументує свою позицію скаржник, не поширює свою дію на правовідносини щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єктів господарювання в рамках виконавчого провадження та не поширює свою дію на приватного виконавця, який є суб`єктом незалежної професійної діяльності, а не органом державної влади чи місцевого самоврядування.
У відповідності до ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
Відтак, з наведеного вище вбачається, що якщо сторони у десятиденний строк не досягли згоди щодо вартості майна та не повідомили про таку вартість виконавця, то для оцінки нерухомого майна виконавець самостійно залучає суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання.
На підставі вищевикладеного вбачається, що приватний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», правомірно 27.05.2020 року ним було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 та здійснюючи необхідні заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання виконавчого документа.
Інших доводів незаконності вказаних дій приватного виконавця ні в самій скарзі не боржником зазначено.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).
Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).
З огляду на наведене, принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки – перешкоджає такому виконанню.
При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.
Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені в постанові від 28.05.2019 року по Справа №905/2458/16.
Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскаржувана постанова була винесена в межах наданих йому повноважень та право заявника не було порушено, в зв`язку з чим, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з участю: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича на постанову від 27.05.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про призначення експерта.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 01 вересня 2020 року -  слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 01 вересня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник