УХВАЛА

16 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 120/5233/20-а
адміністративне провадження № К/9901/27359/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду       Кашпур О.В.  перевірив касаційну скаргу Вінницького апеляційного суду на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницького апеляційного суду, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, у якому просила:
визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320 грн згідно частини 3 статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-IX від 13 квітня 2020 року; 
зобов`язати Вінницький апеляційний суд нарахувати та виплатити невиплачену суддівську винагороду на підставі  статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, а саме - 459575 грн за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду  від 11 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від   28 квітня 2021 року, позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Вінницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Вінницького апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року суддівської винагороди із застосуванням обмеження її розміру на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами, внесеними згідно із Законом України № 553-IX від     13 квітня 2020 року.
Зобов`язано Вінницький апеляційний суд нарахувати та виплатити судді Вінницького апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівську винагороду, виходячи базового розміру посадового окладу судді - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням виплачених у цей період сум та з утриманням із сум, що підлягають виплаті, передбачених законом податків та обов`язкових платежів.
21 липня 2021 року зазначена касаційна скарга надіслана засобами поштового зв`язку до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).  
Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 
З 08 лютого 2020 року набрав чинності   Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою     статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник вказує, що касаційну скаргу подано на підставі пункту    1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скаржник посилається на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа                  № 340/1916/20) та постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року (справа              № 520/13014/2020).
Суд зазначає, що постановою Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа №340/1916/20) скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа №340/1916/20) не є остаточним судовим рішенням у справі.
Постановою Верховного Суду від 23 червня 2021 року скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у частині, і справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Отже, Верховним Судом не приймалося остаточне судове рішення у подібних правовідносинах.
З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження. 
Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Вінницького апеляційного суду на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             О.В. Кашпур