ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2021 р.           Справа№ 910/5870/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
без виклику учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021
у справі №910/5870/21 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ"
про стягнення 26 496,78 грн
УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/5870/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини водія транспортного засобу "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 .
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/5870/21 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу, повністю покласти на відповідача.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначав, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, та як наслідок постановив незаконне та необґрунтоване рішення. Крім того позивач зазначав, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б  свідчили, що винним в указаному ДТП є саме водій транспортного засобу «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 . 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у справі №910/5870/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5870/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група". Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Установлено Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу до суду не направив.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.    В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розглянувши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, про залишення без змін рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2021 у справі №910/5870/21 та про залишення апеляційної скарги без задоволення. При цьому колегія суддів виходила із наступного. 
З матеріалів справи слідує, що 04.03.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі позивач, ПАТ "СК "УСГ") та Приватним підприємством "КСВ" укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1509-20-00061, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим ТЗ та ДО - страхування наземного транспортного засобу "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 .
08.10.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 та "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , цивільна-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" згідно полісу №ЕР/105815172.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди вищеуказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
По факту указаної ДТП водіями указаних вище транспортних засобів      складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). Згідно із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та пояснень водія автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .
Позивачем здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та затверджено страховий акт № ПСКА - 11142 від 22.10.2020, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 , становить 36     245,98 грн.
Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 36245,98 грн, на підставі рахунку фактури № АС-0011363 від 16.10.2020, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №26719 від 28.10.2020.
Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/105815172.
Указаним полісом установлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130     000,00 грн    та франшизу у розмірі 1000,00 грн.
Як убачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №11/20358 від 06.11.2020 про виплату страхового відшкодування.
Листом вих.№51-1084 від 11.02.2021 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі пунктом 37.1.3. статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
У Законі України "Про страхування" установлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7).
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"           настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/105815172.
Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.
Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, установленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
В силу приписів ст. 22, ст. 29      Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",      у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів      норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.
Звертаючись із позовом позивач зазначав, що оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до полісу № ЕР/105815172 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.
Як було установлено судом, відповідно до страхового акту № ПСКА - 11142 від 22.10.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 , становить 36 245,98 грн та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 27   496,78 грн та за мінусом франшизи сума становить 26 496,78 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не установлено договором або законом.
Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.
Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Ураховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем      на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.
Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.
Виплата позивачем  страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 36     245,98 грн підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення      №26719 від 28.10.2020.
Відповідно до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.
Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно установити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 по справі №910/20412/16.
Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Суд зазначає, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.
У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого.
У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Дорожньо-транспортна пригода, що відбулася 08.10.2020 була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом).
Відповідно до п.33.2. ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Моторним (транспортним) страховим бюро України було установлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (затверджено протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 за №274/2011).
Відповідно до п. 1 указаної вище Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) це письмове повідомлення установленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно із п. 2 Інструкції, Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.
При складанні Повідомлення використовується тільки один комплект документів, що складається з трьох аркушів: титульної сторінки, оригіналу та копії повідомлення будь-якого учасника ДТП (п. 3 Інструкції).
Пунктом 4 Інструкції закріплено, що Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.
У п.5 Інструкції зазначено, що у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.
Згідно із положеннями п.6 Інструкції, виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Тільки після підписання Повідомлення водіями      учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.
Відповідно до п.7 указаної Інструкції, у повідомленні зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, схема ДТП; у      пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту); у пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу; у пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком "Х" обставини, які відносяться та характеризують ДТП.
Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.
Надаючи оцінку запереченням відповідача щодо європротоколу, колегія суддів зазначає, що  Інструкцією не передбачено, що у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду мають зазначатися      відомості про визнання вини водієм транспортного засобу, який вчинив ДТП.
Судом установлено, що наявне у матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 08.10.2020 є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди,      міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Разом з тим, дослідивши надане позивачем повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.10.2020, суд дійшов висновку, що зі змісту зазначеного європротоколу не можливо установити, що винною особою у ДТП є      водій автомобіля марки "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також установити хто є винною особою в ДТП.
Також судом установлено, що з наданого позивачем примірника повідомлення (Європротоколу) не убачається, що водій транспортного засобу "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай", визнає себе винуватцем в даному ДТП. А схема ДТП не відповідає опису події, згідно з поясненнями (до заяви №ПСКА-11142) (водія транспортного засобу "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 ) наявні в матеріалах справи та у якому зазначено: "Під`їхав на стоянку за адресою с. Солгани, де здійснюється техогляд транспорту я зупинився на парковці. Передімною припаркований автомобіль почав рух назад и вдарив машину в ліву фару крило и бампер", при цьому в Повідомленні (Європротокол).
У свою чергу відповідно до Пояснень (Заява вхід. № 51-7047 від 07.12.2020) водія транспортного засобу Volkswagen Touareg державний реєстраційний номер НОМЕР_1 "Приблизно в 16-00 я сів в власний автомобіль, переконавшись в відсутності відповідних перешкод почав рух заднім ходом, в цей момент відбувся удар в задню частину мого автомобіля. Власну вину не визнаю".
У той же час схема дорожньо-транспортної пригоди містить відмінні відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, ніж ті, що відмічені у повідомленні. У свою чергу з схеми у повідомленні не можливо ідентифікувати напрямок руху транспортних засобів, оскільки у пункті 12 клітинка 3 зазначено, що водій автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 під час заїзду на місце стоянки у той час з пояснень водія автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 убачається, що останній "зупинився на парковці. Передімною припаркований автомобіль почав рух назад и вдарив машину в ліву фару крило и бампер".
У той час як в графі 13 Схема, коли сталося зіткнення (відмічено), що ДТП сталося під час руху транспортних засобів на зустріч один одному.
Надана схема дорожньо-транспортної пригоди не надає можливість переконатись у тому, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме через порушення водієм автомобіля марки Volkswagen Touareg Правил дорожнього руху України.
Дослідивши надані позивачем у матеріали справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 08.10.2020, повідомлення про подію, суд дійшов висновку, що з даного повідомлення неможливо установити винного у скоєнні ДТП та вказане повідомлення не підтверджує те, що винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що долучені до матеріалів позовної заяви акт огляду транспортного засобу автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 , не дозволяють установити механізм дорожньо-транспортної пригоди; не дозволяють визначити характер ушкоджень, які могли бути отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та установити чи      були ці ушкодження наслідком саме цієї ДТП. 
Крім того у пункті 12 клітинках 1,2,3,4 Повідомлення не зазначено вірне твердження знаком "Х";
у пункті 10 стрілкою не вказано напрям і місце початкового удару (первинного контакту);
у пункті 12 у клітинці 17 не зазначено кількості відмічених позначкою "Х" клітинок;
у пункті 13 "Схема пригоди" не відображено дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг, не використано зображення роздільних смуг, перехрестків та вулиць.
Ураховуючи вище установлені судом обставини, оскільки у матеріалах справи відсутні      належні та допустимі докази вини водія транспортного засобу "Volkswagen Toureg" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача вартість сплаченого ним страхового відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля "FIAT DOBLO" державний номер НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача      страхового відшкодування у сумі  26     496,78 грн.
За наведених у сукупності обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Щодо доводів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 29.06.2021 у справі №910/5870/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/5870/21 залишити без задоволення.
2. Рішення  Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/5870/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 22.09.2021.

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов