ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 липня 2021 року           справа №200/6104/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Гаврищук Т.Г. (суддя-доповідач), суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 р. у справі № 200/6104/21 (головуючий І інстанції Циганенко А.І., повний текст складений 25.05.2021р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році та моральної шкоди,- 

                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради в якому просив:
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2021 році в розмірі 10246,00 грн.;
- стягнути з відповідача 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, що заподіяна протиправною бездіяльністю щодо нездійснення донарахування та виплати ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (а.с. 1-3).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки позов не належить розгляду за правилами адміністративного судочинства (а.с. 6-7).
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування зазначив, що наявні всі ознаки, що характерні для розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, однією з яких є публічно-правові відносини, що склались між позивачем та відповідачем. Наголошує, що твердження суду першої інстанції про те, що позовна заява має містити лише вимоги, які передбачені ч.1 ст.5 КАС України є хибним. Зі змісту позовної заяви та доказів вбачається, що саме протиправна бездіяльність відповідача щодо нездійснення донарахування та виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році, є підставою подання позову, адже спір виник у зв`язку з такою бездіяльністю відповідача, про що зазначається у змісті позовної заяви (а.с. 10-11).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно з пунктами 1-2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зміст цієї норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень).
Аналізуючи зміст наведеної процесуальної норми Велика палата Верховного Суду у тексті своєї постанови від 30.01.2019 у справі №803/3/18 дійшла висновку, що адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.
Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства за правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями (бездіяльністю), рішеннями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою щодо вирішення публічно правового спору. У іншому випадку позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, з огляду на положення статей 2, 4, 16 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду під час вирішення подібних правовідносин та висловлено у постановах від 13.11.2019 справа №638/14694/18, від 26.06.2019 у справі №263/5125/18.
Відповідно до вимог позовної заяви колегією суддів встановлено, що позивачем заявлено вимоги про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році в розмірі 10246,00 гривень та 5000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди. При цьому вимог щодо вирішення публічно-правового спору позивачем не заявлено.
Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України) суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відтак, колегія суддів зазначає, що відсутність вимоги вирішити публічно-правовий спір унеможливлює розгляд вимог про стягнення матеріальної шкоди в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення грошової допомоги та моральної шкоди не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні. 
Керуючись ст. ст. 170, 241, 250,  311, 315, 316, 321, 325,  328, 329,- 

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 р. у справі № 200/6104/21 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021р. у справі №200/6104/21 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 27 липня 2021 року.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                  І.Д. Компанієць