УХВАЛА

03 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/4915/20
адміністративне провадження № К/9901/22811/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №    580/4915/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, Державної судової адміністрації України та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої суддівської винагороди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, Державної судової адміністрації України та Державної казначейської служби України, в якому просила:
- стягнути з Державної судової адміністрації України та Державної казначейської служби України, які діють від імені Держави Україна, за рахунок коштів Державного бюджету України, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з рахунку бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь судів та працівників апаратів судів" на користь позивача шкоду (компенсаційну виплату як визначено у Рішенні Конституційного Суду від 28.08.2020 №10-р/2020 у справі 1-14/2020 (230/20) у виді обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, яке становить 183 801,91 грн відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 15 жовтня 2020 року №4740/20 у зв`язку з прийняттям неконституційного акта. 
11 січня 2021 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19     травня 2021 року, позов задоволено.
Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 183 801,91 грн (сто вісімдесят три тисячі вісімсот одну) гривню 91 копійку (з утриманням з цих сум передбачених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів при їх виплаті) шляхом безспірного списання з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, код ЄДРПОУ 26255795). 
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Державною судовою адміністрацією України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 22    червня 2021    року.
06 липня 2021 року ухвалою Верховного Суду зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду касаційної інстанції документа про сплату судового збору у відповідному розмірі.
Вказана ухвала Суду направлена відповідачу поштою та вручена адресату 08 липня 2021 року, що підтверджується відповідним записом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Таким чином, відповідач зобов`язаний був усунути недоліки касаційної скарги до 19 липня 2021 року включно.
19 липня 2021 року до Верховного Суду надійшов лист Державної судової адміністрацієї України, у якому зазначено про неможливість сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань та наголошує з посиланням на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», що судовий збір буде сплачено до закінчення розгляду справи в суді касаційної інстанції.
Розглядаючи подане Державною судовою адміністрацією України клопотання, Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Аналіз приписів статті 44 КАС України свідчить, що відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Суд касаційної інстанції звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на касаційне оскарження.
Водночас звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися, як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати такий збір.
Враховуючи те, що ДСА України не відноситься до осіб, перелік яких визначений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" і заявником не зазначено підстав, з якими чинне законодавство пов`язує звільнення від сплати або відстрочення сплати судових витрат, клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.
Судом установлено, що відповідачем не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 06  липня 2021 року, а саме не надано документа про сплату судового збору у відповідному розмірі.
Таким чином, станом на момент постановлення цієї ухвали відповідач не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху. 
За приписами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Державної судової адміністрації України про відстрочення сплати судового збору - відмовити.
Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №    580/4915/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, Державної судової адміністрації України та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої суддівської винагороди - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       Н.В. Шевцова
Судді                                                                                          Н.А. Данилевич                    
                                                                                          В.Е. Мацедонська