ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/134/21  Номер провадження 22-ц/814/1985/21	Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В. М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Чумак О.В.
суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року, ухвалене суддею Шевченко В.М., повний текст рішення складено 14.06.2021 р., за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, - 

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі – ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на те, що відповідачі є співвласниками кватири за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами з теплопостачання, проте не сплачують у повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого за ними утворилась заборгованості, яка станом на 01.02.2021 р, враховуючи часткову сплату, складає 4 638,00 грн. З цих підстав просили стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року позов Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію, по 7300,47 грн. з кожного, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 756, 67 грн.  з кожного.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», оскарживши його в апеляційному порядку, та, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, прохає скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 21901,40 грн., а також судові витрати, по 1135 грн. з кожного.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд не врахував положення ст.ст. 541, 543, 544 ЦК України, та дійшов помилкових висновків про стягнення заборгованості за надані послуги відповідно до розміру часток співвласників, тоді як в разі смерті одного з боржників ( ОСОБА_3 ) мають відповідати як солідарні боржники щодо сплати заборгованості за надані послуги за вказаною адресою. 

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 1 ст. 369 цього Кодексу – без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення для населення багатоквартирних будинків в м. Гребінка /а.с. 6, 7/.
Згідно довідки КП «Лубенське МБТІ» від 10.03.2017 р. № 295-Т станом на 29.12.2012 р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 – 1/3 частина, ОСОБА_1 - 1/3 частина, ОСОБА_2 – 1/3 частина /а.с. 10/.
Як встановлено місцевим судом, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.73-74/. 
Особовий рахунок абонента № НОМЕР_1 оформлено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 8/. 
Згідно з випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 та наданого позивачем розрахунку, заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2018 року по 31.01.2021 року складає 21 901,40 грн. /а.с.8, 14-16/. 
Тарифи, на основі яких проводилося нарахування за послуги з теплопостачання, встановлені рішенням 23 сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради № 981 від 21.12.2018 /а.с. 12, 13/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що співвласниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/3 частині, та кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами. 
Перелік комунальних послуг визначений в п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно п. 1  ч. 1 вказаного Закону споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом  5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Згідно із  ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману ним теплову енергію.
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі №522/7683/13-ц.

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі – Правила), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. 
У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
Згідно із п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Пунктом 21 Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
Пунктом 30 Правил визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В силу ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує та тягар утримання майна лежить на власнику.
Судове судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі №522/7683/13-ц зроблено висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
В силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.  

Судом першої інстанції правильно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві часткової власності, по 1/3 частині кожному. 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відомостей про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували належну їй на праві власності частину вищевказаної квартири, матеріали справи не містять та позивачем не надано. 
З клопотанням про витребування доказів з метою встановлення кола спадкоємців позивач до місцевого суду не звертався. 
Іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.  

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію по 7300,47 грн. з кожного, відповідно до розміру своєї частки у цій квартирі. 
Висновки суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, також узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року по справі №522/7683/13.
Доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" залишити без задоволення. 
Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя         О.В.Чумак                

Судді:         Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун