ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5213/21 Справа № 207/3933/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
                ОСОБА_1 , 
на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити дії, - 
                                       ВСТАНОВИЛА: 
У грудні 2019 року ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити дії (а.с. 3-5).
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_1 є її сусідкою та мешкає через дорогу у будинку АДРЕСА_2 . У травні 2019 року відповідачка ОСОБА_1 впритул до паркану за адресою: АДРЕСА_2 розпочала будівництво вигрібної ями розміром 2,2 метрів х 2,8 метрів, глибиною орієнтовано 2,5 метрів, яка обкладено шлакоблоком частково з отворами, дно ями не обкладалося шлакоблоком взагалі. Стік до вказаної вигрібної ями веде з її будинку. Нехтуючи правилами добросусідства відповідачка розташувала вигрібну яму за межами свого домоволодіння на відстані 11,5 метрів від її будинку. За рельєфом її будинок розташований нижче, приблизно на 1,5 метри та на відстані 11,5 метрів. Зверталася до відповідачки з проханням перенести вигрібну яму в інше місце, оскільки в результаті використання вигрібної ями за призначенням її будинок може просісти, в результаті підтоплення грунту та почти руйнуватися, що призведе до матеріальних збитків, однак отримала відмову від ОСОБА_1 це зробити. Звернулася до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради зі скаргою на самовільні дії відповідачки, тому 21 травня 2019 року представником департаменту було складено акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки, згідно якого встановлено, що земельна ділянка площею 0,0006 га розташована поза межами земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 відповідачці ОСОБА_1 в користування не виділялася, рішення відносно цього не приймалося, фактично використовується для обслуговування домоволодіння за вказаною адресою. Також, вважають за доцільне розглянути питання стосовно проведення претензійної роботи щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, але до цього часу з боку департаменту відповідних дій щодо звільнення ділянки не вирішено. 
Просить суд визнати дії ОСОБА_1 такими, що порушують будівельні (санітарні) норми; зобов`язати ОСОБА_1 перенести зливну яму в межах земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на відстань не менше 20 метрів від будинку АДРЕСА_1 . 
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.
Визнано дії ОСОБА_1 такими, що порушують будівельні (санітарні) норми.
Зобов`язано ОСОБА_1 перенести зливну яму в межах земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на відстань не менше 20 метрів від будинку АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати 2 024 гривні 40 копійок /а.с. 132-137/.
ОСОБА_1 з вказаним рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права /а.с. 142-147/.
ОСОБА_2 скористалась своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 виходив з їх обгрунтованості та доведеності.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 6 – 12) . 
Згідно Акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради від 21 травня 2019 року у результаті обстеження встановлено, що на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0006 гектарів за адресою: АДРЕСА_2 , впритул до паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , розміщено зливну яму розміром 2,2 метрів х 2,8 метрів, глибиною орієнтовано 2,5 метрів. Стік до вказаної ями веде з домоволодіння АДРЕСА_2 . Яму обкладено шлакоблоком. Рішення про надання у користування земельної ділянки площею 0,0006 гектарів за вказаною адресою не приймалося. Земельна ділянка зайнята самовільно. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2-146, виданого 4 квітня 2019 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, Кам`янського міського нотаріального округу. Відповідно до інформації Державного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельній ділянці площею 0,0006 га за адресою: АДРЕСА_2 присвоєно кадастровий номер 1210400000:03:034:0597. Зливна яма розміщена поза межами земельної ділянки по АДРЕСА_2 , та фактично використовується для обслуговування домоволодіння за вказаною адресою (а.с. 20 – 22) .
Згідно висновку експерта за результатами експертного будівельно-технічного дослідження № 942/09-09 від 25 жовтня 2019 року відповідно до діючих будівельних (санітарних) норм та правил, вигрібні ями (вигріб) повинні розташовуватися від стін сусідніх житлових будинків на відстані не менш 20 метрів. Відстань від душника вигрібної ями, яка розташована біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 складає – 11,5 метрів. Місце розташування вигрібної ями (вигріб), яка розташована біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 не відповідає діючим державним будівельним (санітарним) нормам та правилам (а.с. 15 – 19) . Експерт ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення стосовно свого висновку під присягою (а.с. 123-125).
Згідно ч. 2, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).
Згідно ст. 104 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірних висновків про те, що місце розташування вигрібної ями (вигріб), яка розташована біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , не відповідає діючим державним будівельним (санітарним) нормам та правилам, тому дії відповідачки необхідно визнати такими, що порушують будівельні (санітарні) норми, а саме ДБН Б.2.2-12-2019, п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та зобов`язати ОСОБА_1 перенести зливну яму в межах земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на відстань не менше 20 метрів від будинку АДРЕСА_1 .
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
Доводи заявника стосовно того, що з акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради від 21.05.2019 року неможливо встановити, що саме вигрібна яма відповідача, розташована впритул до домоволодіння АДРЕСА_2 , може призвести до руйнування домоволодіння АДРЕСА_1 колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи не спростовують обгрунтовані висновки суду, а лише зводяться до оцінки вказаного доказу та незгодою з мотивами суду щодо його прийняття, однак, оцінка доказів є прерогативою суду, а переоцінка доказів учасниками судового процесу чинним законодавством не передбачена. Крім того, відповідачем у відподності до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів на спростування вказаного. Також, судом відповідачу роз`яснювались її права щодо заявлення клопотання про проведення відповідної експертизи, однак, остання вказаним правом не скористалась.
Доводи заявника стосовно неналежності висновку експерта за результатами експертного будівельно-технічного дослідження № 942/09-09 від 25.10.2019 року, як доказу, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи не спростовують обгрунтовані висновки суду, а лише зводяться до оцінки вказаного доказу та незгодою з мотивами суду щодо його прийняття, однак, оцінка доказів є прерогативою суду, а переоцінка доказів учасниками судового процесу чинним законодавством не передбачена. 
Доводи заявника щодо наявності розбіжностей у висновку експерта є безпідставними, оскільки експерт Харченко В.В. був допитаний в судовому засіданні під присягою, а також, був попереджений про кримінальну відповідальність, в якому дав свої пояснення щодо складеного висновку в тому числі і щодо розбіжностей. 
Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі водяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко        

                                                                        М.О. Макаров