Справа №583/504/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.	
Номер провадження 33/816/288/21 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

02 серпня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/504/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.05.2021, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
захисника - адвоката Савочки А. М., 

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження в справі закрити за відсутністю складу правопорушення, оскільки зміст постанови не відповідає дійсності, відеозаписи та письмові пояснення свідків є неналежними доказами, т/з він не керував. 
Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.05.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 08.02.2021 о 05:10 перебуваючи по вул. Пушкіна в м. Охтирка, Сумської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 2115» д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медогляду на стан сп`яніння в медичному закладі або на місці із використанням газоаналізатора Alkotest 6810 ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, порушив п. 2.5 ПДР.
Вислухавши доводи захисника Савочки А. М., який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236709 від 08.02.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема: 
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , згідно яких 08.02.2021 у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі;
- власноруч викладеними ОСОБА_1 поясненнями у протоколі серії ДПР18 № 236709 від 08.02.2021 відносно того, що він керував автомобілем і відмовляється від проходження огляду на місці та в лікарні;
- показаннями в суді першої інстанції свідка (працівника поліції) ОСОБА_7 , згідно яких ним був зупинений т/з під керуванням ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі;
- відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, якими підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.
Викладення частини тексту пояснень поліцейським на роздрукованому бланку, за відсутності будь-яких даних, що ставлять під сумнів їх зміст, не може бути підставою для визнання цих доказів неналежними чи недопустимими, так як свідки власноруч завірили правильність наданих ними пояснень, а факт проведення огляду у присутності цих свідків об`єктивно підтверджується наведеними вище доказами, які не викликають у апеляційного суду сумнівів щодо їх достовірності.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.
Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів керування ним т/з, то вони є необгрунтованими та повністю спростовуються наведеними вище доказами, а саме власноруч викладеними ним поясненнями у протоколі про те, що він керував автомобілем, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 визнавав факт керування ним т/з, а також показаннями свідка ОСОБА_7 , який підтвердив цю обставину, підстав вважати які недостовірними у апеляційного суду відсутні.
Написання ОСОБА_1 пояснень в протоколі під диктовку працівника поліції не свідчить про їх неправдивість, так як не встановлено, що він перебував під тиском службової особи або у якій-небудь залежності від цієї особи, щоб могло вплинути на дії ОСОБА_1 , зокрема на викладення ним недостовірних відомостей у офіційному документів всупереч власної волі.
Зафіксований на відеозаписах з технічних засобів працівників поліції час складання протоколу про адміністративне правопорушення - 08.02.2021 з 04:37 до 04:43 жодним не свідчить про те, що протокол був складений до момент вчинення правопорушення (05:10), та пояснюється некоректністю налаштованого на камері часу, що підтвердив суду свідок ОСОБА_7 , зазначивши, що час вчинення правопорушення та складання протоколу в цьому процесуальному документі зазначені вірно і відповідають дійсності.
На наявних у матеріалах справи відеозаписах зафіксовані всі суттєві обставини вчинення правопорушення, які є послідовними та утворюють його об`єктивну сторону, а та обставина, що перебіг подій не є безперервним, жодним чином не свідчить про неможливість прийняття цих відеозаписів у якості доказів, а також про недостовірність зафіксованих на них обставин вчинення правопорушення.
Не можуть бути прийнятими до уваги також твердження апеляційної скарги щодо недопустимості як доказу відеозапису через відсутність в протоколі посилань на технічний засіб, оскільки положення ст. 256 КУпАП не містять такої вимоги щодо змісту протоколу, а відсутність в протоколі відомостей про те, що відеозапис є додатком нього не свідчить про отримання цього доказу у непроцесуальний/незаконний спосіб, а саме не шляхом виконання ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Є неприйнятними доводи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості як доказу показань свідка ОСОБА_7 через те, що він є працівником поліції, оскільки доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Та обставина, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу жодним чином не свідчить про його наперед сформовану упередженість, необ`єктивність або ж яку-небудь зацікавленість як свідка, оскільки факт керування ОСОБА_1 т/з та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто обставини, які підлягають доказуванню в цій справі, встановлені не тільки з показань вказаного свідка, але і на підставі інших належних, допустимих і достовірних доказів, які узгоджуються між собою.
В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності та взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Допущена суддею суду першої інстанції при виготовленні тексту рішення технічна описка щодо участі ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції та змісту наданих ним у суді пояснень не тягне за собою скасування судового рішення, ніяким чином не вплинула на законність і обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому будь-які технічні помилки чи описки, які не впливають на зміст судового рішення та не змінюють його суті, можуть бути виправлені самим суддею в порядку ст. 304 КУпАП.
При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.05.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов