Номер провадження: 22-ц/813/6836/21 
Номер справи місцевого суду: 523/10832/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановленого під головуванням судді Бабакова В.П. 26 жовтня 2020 року у м. Одеса, -
встановила:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. 
Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач по справі являється її батьком, добровільної допомоги на її утримання не надає, але спроможний таку допомогу надавати. Дитина проживає разом з матір`ю – третьою особою по справі, знаходиться на її утриманні?та навчається на денній формі навчання в Міжнародному гуманітарному університеті Інститут права, економіки та міжнародних відносин. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення позивачем 23-ох річного віку.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2020р. і до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто зі ОСОБА_1 на держави судовий збір у розмірі 840,8грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на утриманні апелянта знаходяться син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина ОСОБА_6 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, зі ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу на утримання молодшої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_2 була відрахована із навчального закладу, у зв`язку із чим відсутня необхідність у стягненні аліментів на навчання повнолітньої доньки.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження, відповідач у справі приходиться батьком позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 – третьою особою по справі та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільної допомоги не надає.
Згідно копії довідки №;461/05 від 22 травня 2020 р., ОСОБА_2 є студентом 1 року навчання денної контрактної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету Інститут права, економіки та міжнародних відносин.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 припинила навчання матеріали справи не містять.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Тобто, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, так як працює та отримує заробітну плату.
Однак, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки судом першої інстанції не було надано належну оцінку тієї обставині, що на утриманні відповідача також знаходяться син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина ОСОБА_6 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, зі ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу на утримання молодшої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..
При цьому, судом апеляційної інстанції приймається до уваги те, що необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєї повнолітній доньці, яка її потребує.
Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, матеріальний стан відповідача, наявність на його утриманні ще двох дітей, колегія суддів доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 20 липня 2020 р. і до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача.
Крім того, судом першої інстанції у резолютивній частині невірно зазначено, що розмір аліментів має становити 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Колегія суддів зауважує, що частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.  
Таким чином, вказані положення законодавства регулюють питання визначення гарантованого розміру аліментів на неповнолітню дитину, і не можуть бути застосовані при призначенні аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Також, статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України" щороку встановлюється прожитковий мінімум на одну особу, в розрахунку на місяць, на дітей віком виключно від 6 до 18 років. 
Окрім викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, що продовжує навчання.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .  
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2020 року - скасувати.
Постановити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 20 липня 2020 р. і до досягнення ОСОБА_2 двадцятитрьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути зі ОСОБА_1 на держави судовий збір у розмірі 840,8грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 09 серпня 2021 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                 С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

                                                                        О.М. Таварткіладзе