УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3317/20 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В. 
Категорія 80 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Галацевич О.М.
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/3317/20 за позовом  ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2 про встановлення факту трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді  Кулініча Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 1 листопада 2019 року влаштувався на роботу до ФОП ОСОБА_2 на посаду кочегара. 29 лютого 2020 року він був звільнений з ініціативи роботодавця. Після припинення трудового договору відповідач не внесла відповідний запис до його трудової книжки. Окрім того, у ній відсутній також й запис про прийняття його на роботу. При його звільненні йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 17349 грн. 62 коп. Вказана сума розрахована виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника за відповідним видом економічної діяльності “ Тимчасове розміщування й організація харчування” у регіоні “ Житомирська область”.
Позивач зазначає, що фактично він був допущений до роботи та виконував обов`язки кочегара у приміщенні кафе “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”. Його трудові обов`язки передбачали: чистку котлів, підкидання дров до котлів, підтримання належної температури у приміщенні кафе, а також виконання інших господарських робіт. Його робочий день розпочинався о 6 год. 30 хв. та тривав до 15-00 год. Безпосереднім його керівником на робочому місці була відповідач. Розмір заробітної плати, яка виплачувалась частково, був сталим.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про його перебування з ФОП ОСОБА_2 у трудових правовідносинах.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив встановити факт існування між ним та ФОП ОСОБА_2 трудових правовідносин, зокрема, що він виконував роботу кочегара протягом періоду з 1 листопада 2019 року по 29 лютого 2020 року включно.
Також просив зобов`язати ФОП ОСОБА_2 внести до його трудової книжки запис про прийняття його на посаду кочегара з 1 листопада 2019 року та запис про його звільнення з роботи з ініціативи роботодавця з 29 лютого 2020 року.
Окрім того, просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 17349 грн. 62 коп. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність з організації харчування у кафе “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, яке розташоване у м. Овручі Житомирської області. Суд залишив поза увагою покази свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що він систематично з 1 листопада 2019 року по 29 лютого 2020 року працював у кафе “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на посаді кочегара та виконував різні господарські роботи за вказівкою відповідача. 
Представник ФОП ОСОБА_2 також підтвердив в судовому засіданні ту обставину, що він виконував певні господарські роботи у цьому кафе.
Окрім того, у своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 також підтвердила факт його перебування у трудових відносинах з відповідачем протягом вказаного періоду.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що укладення трудового договору оформляєтьмя наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Прийняття на роботу провадиться відповідно до штатного розпису підприємства, установи чи організації.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач виконував роботу у приміщенні кафе “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” на умовах цивільно-правової угоди ( договору підряду), оскільки факт перебування сторін у трудових правовідносинах не підтверджений належними доказами.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що протягом періоду з 1 листопада 2019 року по 29 лютого 2020 року щодня бачила позивача у приміщенні кафе “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, у якому відповідач здійснює підприємницьку діяльність з організації харчування. Позивач перевіряв батареї, виконував господарські роботи у котельні. Його робочий час закінчувався о 15-00 год. щодня.
Однак, вказані покази не підтверджують факт виконання позивачем робіт саме на підставі трудового договору. Суду не надано доказів того, що позивач протягом вказаного періоду звертався до ФОП ОСОБА_2 з вимогою внести відповідний запис до його трудової книжки. Матеріали справи також не містять доказів нарахування та виплати позивачеві заробітної плати, як це передбачено при виконанні працівником трудових обов`язків.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 лютого 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: