Ухвала
 
16 вересня 2021 року                                                                                        
м. Київ
 
справа № 6-420/10
провадження № 61-14383ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства «Мегабанк» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова, у складі судді Бородіної Н. М., від 25 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бурлака І. В., Котелевець А. В., від 13 липня 2021 року за заявою акціонерного товариства «Мегабанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання в справі за заявою ПАТ «Мегабанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 березня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - АТ «Мегабанк») звернулось до суду із заявою, в якій просило видати дублікати виконавчих листів та поновити строк пред`явлення їх до виконання у справі № 6-420/10/18 за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 15 березня 2010 року у справі № 2/407-2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 3-03/2008-ЕК-иБН від 30 січня 2008 року в розмірі 5 033,46 доларів США та 6 377,36 грн, що за офіційним курсом НБУ станом 
на 13 січня 2010 року становить 46 636,99 грн, а також витрат, пов`язаних зі сплатою третейського збору у сумі 5 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Мегабанк» залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року залишено без змін.
25 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку представник 
АТ «Мегабанк» - адвокат Виговська А. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Харкова 
від 25 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 13 липня 2021 року (повний текст складено 15 липня 2021 року).
Безпосередньо в касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання заявником копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду.
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже ухвала суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України) та постанова апеляційного суду за результатами її апеляційного перегляду, не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Мегабанк» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова 
від 25 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 13 липня 2021 року в частині вирішення вимог щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Також колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження із перегляду ухвалу Київського районного суду м. Харкова 
від 25 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 13 липня 2021 року в частині вирішення вимог щодо видачі дублікату виконавчого листа. 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала суду в частині вирішення вимог про видачу дублікатів виконавчих листів не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про видачу дублікатів виконавчих листів є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
В касаційній скарзі банк, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Стверджує, що оригінали виконавчих листів відсутні як у стягувача, так і у державного виконавця, а отже втрачені за невідомих стягувачу обставин та не з його вини.
Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Таким чином, у разі подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа залежить від вирішення питання про поновлення вказаного строку.
У розглядуваній справі судом апеляційної інстанції встановлено, що вперше із запитом щодо стану виконавчого провадження банк звернувся 
у 2011 року, потім у 2015 році, потім у 2019 та 2020 роках, а заяву про видачу дублікату виконавчого документу подав до суду у січні 2021 року.
Заявник не заперечував, що на час подання до суду заяви про видачу дублікатів виконавчих листів строк пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив.
Встановивши, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущений, а підстави для його поновлення відсутні, суди дійшли правильного висновку про відмову у видачі дублікатів виконавчих листів, який узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11. 
За таких обставин, оскільки у розглядуваній справі вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа прямо залежить від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а суди попередніх інстанцій відмовили в поновленні цього строку і в цій частині судові рішення не можуть бути переглянуті касаційним судом в силу положень пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про визнання касаційної скарги, в частині вирішення судами питання про видачу дублікатів виконавчих листів, необґрунтованою та відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа в разі відмови у поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. 
Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Поновити акціонерному товариству «Мегабанк» строк на касаційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року в справі № 6-420/10.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Мегабанк» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    В. В. Шипович
     Є. В. Синельников
     С. Ф. Хопта