УХВАЛА

15 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 440/6562/20
адміністративне провадження № К/9901/23747/21
Cуддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гусак М.Б., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №440/6562/20 за позовом Фермерського господарства «Фаворит-Агро Полюс» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року Головне управління ДПС у Полтавській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №440/6562/20.

Касаційна скарга не відповідає вимогам закону.

Відповідно до пункту 4 частини другої    статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою      статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій      статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4      статті 328 КАС України      як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржник, як на підставу відкриття касаційного провадження     посилається на пункт            3 частини четвертої      статті 328 КАС України, а саме     - відсутній      висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Разом з тим, він не зазначає, щодо якої норми права відсутній такий висновок та не обґрунтовує у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.

Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої     статті  328 КАС України, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Також на 8 аркуші касаційної скарги скаржник зазначає, що судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті та відповідно до частини другої статті             328, статті 349 КАС України, з урахуванням вмотивованої обґрунтованості необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованих судом апеляційної інстанції, є підставою для касаційного оскарження та скасування рішень суду.

Разом з тим скаржник у касаційній скарзі не вказує підставою пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та не наводить обґрунтування необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, натомість, висловлює свою незгоду із висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, скаржник посилається на частину другу статті 328 КАС України, яка регулює питання касаційного оскарження певних ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, що не узгоджується з підставами касаційного оскарження, врегульованих частиною четвертою статті 328 КАС України.

Також скаржник посилається на порушення судами норм процесуального права, однак посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження у касаційній скарзі відсутнє.

Наведені скаржником обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання вимог частини четвертої    статті 328 КАС України.

Враховуючи те, що касаційна скарга не містить обов`язкових підстав касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України         касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі №440/6562/20  - повернути.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                          М. Б. Гусак