ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18126/20                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Василенка Я.М., Єгорової Н.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України  на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просять:
-  визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_3 викладене у пункті 1 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №16 від 07.02.2020;
-  зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити, передбачену  статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  одноразову грошову допомогу у разі смерті військовослужбовця ОСОБА_3 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата, в рівних частках дружині – ОСОБА_1 та сину – ОСОБА_4 .
Підставою для звернення до суду з позовною заявою стала протиправна, на думку позивачів, відмова у призначенні їм одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка та батька внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_3 викладене у пункті 1 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 07.02.2020 №16, зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити передбачену  статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_5 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата, в рівних частинах дружині – ОСОБА_1 та сину – ОСОБА_2 .
Міністерством оборони України подано до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема не враховано, що на час смерті ОСОБА_5 статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не було передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Такі положення запроваджені вже після смерті ОСОБА_5 . Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців, який набрав чинності з 13.10.2018. 
Також відповідач зазначає, що присуджені виплати мають призначатися, виходячи з відповідної кількості прожиткових мінімумів станом на 01 січня календарного року, у якому настала смерть, а не станом на 01 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 16 липня 2021 року. 
Від позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримано позицію, викладену у позовній заяві, а також у рішенні суду першої інстанції, наведено практику розгляду Верховним судом аналогічних спорів.
Від третьої особи надійшли пояснення щодо апеляційної скарги, у яких зазначено, що рішення комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, прийняте протоколом №16 від 07.02.2020 р., про відмову позивачам у призначенні одноразової грошової допомоги є правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим вважають, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов не підлягає задоволенню. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб, а ОСОБА_2 є сином загиблого ОСОБА_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження від 26.07.1999.
Солдат у відставці ОСОБА_5 з 14.04.1980 по 23.06.1980 виконував обов`язки військової служби, перебуваючи на території країни Афганістан, де велись на той час бойові дії.
Відповідно до витягу з протоколу військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 23.08.2018 № 241), під час виконання обов`язків військової служби ОСОБА_5 отримав поранення: «Закрита черепно-мозкова травма. Проникаюче поранення черевної порожнини». Після отриманого поранення ОСОБА_5 проходив довготривалі лікування та 20.04.2016 Вінницькою обласною МСЕК №1 йому встановлено безстроково ІІ групу інвалідності.
Як підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 01.08.2018 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв`язку зі смертю чоловіка та сина позивачі звернулися із заявами до Вінницького обласного військового комісаріату, в яких просили вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до  статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  в порядку та на умовах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.
Відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2020 №16 позивачам відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на день смерті не був військовослужбовцем.
Вважаючи протиправним вказане рішення, позивачі звернулись до суду з позовною заявою, за результатами розгляду якої судом першої інстанції ухвалено рішення від 24 травня 2021 року.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 24 травня 2021 року, колегія суддів виходить з того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до  Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ  (далі -  Закон №2232-ХІІ).
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ  визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі -  Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до частини першої  статті 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктами 1, 2 частини другої цієї  статті Закону №2011-ХІІ  визначено, що  одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або         внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.
Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 28.01.2020 у справі №2240/2957/18 зазначив, що норми статті 16 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, інше тлумачення вказаної норми не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону. Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження. Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.
Виходячи з таких висновків суду вищої інстанції, колегія суддів враховує, що на день смерті ОСОБА_5 дійсно не був військовослужбовцем, оскільки був виключений зі списків військової частини 23.06.1980.
При цьому, відповідно до витягу з протоколу військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 23.08.2018 № 241) встановлено, що поранення та причина смерті ОСОБА_5 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно з положеннями  статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2  статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до  Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачі мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю їх чоловіка та батька.
Положеннями частини дев`ятої  статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою  статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено підстави, за якими призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, зокрема, визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Вказані положення кореспондуються з положеннями, зазначеними у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975  (далі - Порядок № 975).
Тобто, одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, в тому числі після звільнення такої особи з військової служби.                
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від  06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а,від 28.01.2020 у справі №240/2957/18, від 06.02.2018 у справі №761/8099/15-а.
Відповідно до частини першої  статті 3 Закону №2011-ХІІ  сфера дії цього  Закону  поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.
Відповідно до  постанови Верховної Ради Української РСР «Про проголошення незалежності України»  та Акту проголошення незалежності України від 24.08.1991 № 1427-XII Україна була проголошена незалежною демократичною державою 24.08.1991.
Згідно з положеннями  Закону «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-ХІІ,  Збройні Сили України утворені лише 06.12.1991.
Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року» від 07.06.2001 № 2495-ІІІ  ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992.
Відповідно до статті 1 цього Протоколу на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в збройні сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
Тобто, зазначеним актом гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї Держави Співдружності, на якій він проживає.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 проходив військову службу у складі Збройних Сил СРСР при військовій частині НОМЕР_2 .
В період з 14.04.1980 по 23.06.1980 солдат у відставці ОСОБА_5 приймав участь у бойових діях на території країни Афганістан, отримав захворювання під час проходження військової служби, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно  статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та в порядку, визначеному  постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.
Водночас, колегія суддів в частині позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу дружині та  сину померлого військовослужбовця ОСОБА_5 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та Порядку №975, зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Тобто, днем виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у дружині та сину померлого ОСОБА_5 є 29.07.2018, тому під час визначення розміру одноразової грошової допомоги, який належить до виплати, слід застосовувати ті положення законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається  у разі  загибелі  (смерті) військовослужбовця  під час виконання ним обов`язків військової служби або  внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно з положеннями  статті 16-2 Закону №2011-ХІІ, в редакції, що діяла на момент виникнення права на отримання допомоги, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у  підпункті 1  пункту 2  статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктом 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та відповідні ним правовідносини, проте помилково у резолютивній частині рішення вказав, що виплати слід провести, виходячи з 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата. 
За таких обставин у зазначеній частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні. 
Згідно з пунктом другим частини другої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства  України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Змінити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі №640/18126/20, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:
Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, код ЄДРПОУ 00034022) призначити та виплатити, передбачену  статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_5 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть, в рівних частинах дружині – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_3 ) та сину – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_4 ).
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі №640/18126/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                        Я.М. Василенко

                                                                                                 Н.М. Єгорова