ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 р. 	Справа № 440/2138/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 р. (ухвалене суддею Удовіченком С.О.) по справі № 440/2138/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради, в якому просив: визнати протиправною лист-відмову № 03-2/741 від 23.02.2021 р. Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю війни; зобов`язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправною відмову викладену в листі Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради № 03-2/741 від 23.02.2021 р. про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю війни; зобов`язано Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи.
Не погодившись із рішенням суду першої   інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення    Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні  позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд    апеляційної    інстанції    розглядає справу    в порядку письмового провадження за наявними    у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 23.05.1988 р. по 03.04.1991 р. проходив військову службу в Збройних Силах, що підтверджується довідкою Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.08.2020 р. № 774 (а.с. 7).
Відповідно до архівної довідки Центральної воєнно-морського архіву від 10.02.2009 р. № 2977, з архівних документів встановлено, що наказом командира військової частини 53108, Північний флот № 14 від 12.01.1989 р., зазначено: "Старшину 1 ст. ОСОБА_1 , 1970 року народження, командир відділення радіометристів з 12.01.1989 р. направити на лікування в 1469 Воєнно-морський клінічний госпіталь, м. Северодвинськ, з приводу отриманої закритої черепно-мозгової травми голови, труску головного мозку за результатами падіння при обслуговуванні радіолокаційних приладів. Травму старшини 1 ст. ОСОБА_1 вважати отриманою при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 11).
Згідно із витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв № 2405 від 02.09.2019 р., травма колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1970 року народження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку", що підтверджено архівною довідкою Центрального військово-морського архіву у вигляді захворювань: "Енцефалопатія складного генезу ІІ ст. переважно дисциркуляторного, посттравматичного (1989р.), гіпертонічного генезу з розсіяною неврологічною симптоматикою з вираженим цефалічним, лікворо-гіпертензивним, вестибуло-атактичним та антено-невротичним синдромами. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2, ризик 3. Дифузний кардіосклероз СН І-ІІ ст.", що підтверджено медичними документами, - травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісією Серії 12 ААВ № 095631 підтверджено, що ОСОБА_1 вперше встановлено другу групу інвалідності з 20.01.2021 р. - травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків в/служби (а.с. 4).
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 17.02.2021 р. про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення (а.с. 25).
Листом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 23.02.2021 р. № 03-2/741 позивачу повідомлено про відсутність підстав у наданні йому статусу та видачі посвідчення, як особі з інвалідністю внаслідок війни у зв`язку з тим, що формулювання "травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків в/служби" суперечить нормам статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та неможливе для застосування ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Позивач не погодившись з відмовою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо встановлення на підставі п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності листа-відмови № 03-2/741 від 23.02.2021 р. Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю війни, який прийнято відповідачем з порушенням вимог п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII та, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені         Конституцією   та законами України.
Відповідно до   ст.      46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений   Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII   (в подальшому - Закону № 3551-XII).
Згідно із ст. 4   Закону № 3551, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Статтею 7   Закону № 3551   визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Згідно із  ч. 1   ст. 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Частиною 2      статті 7 Закону № 3551-XIІ   передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;
2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;
4) осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних: у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;
6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;
7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;
8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941 - 1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;
9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;
10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.
11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
12) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
13) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302   затверджено Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим (в подальшому - Положення № 302).
Відповідно до п. 2 Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність   Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно із п. 7 Положення № 302, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Пунктом 10 Положення № 302 визначено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Аналіз вищенаведених норм вказує, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема, особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) у зв`язку із захистом Батьківщини, перебуванням на фронті або участю в бойових діях у мирний час. Посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається уповноваженим органом соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки акта огляду медико-соціальної експертної комісією Серії 12 ААВ № 095631 підтверджено, що ОСОБА_1 вперше встановлено другу групу інвалідності з 20.01.2021 р. - травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків в/служби.
ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради із заявою від 17.02.2021 р., в якій просив надати статус «інвалід внаслідок війни» з наданням відповідного посвідчення.
Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради листом від 23.02.2021 р. № 03-2/741 відмовило позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки відсутні підстави у наданні статусу та видачі посвідчення, як особі з інвалідністю внаслідок війни.
Разом з цим, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем інвалідність набута в мирний час, а не під час бойових дій.
Доводи позивача про те, що відповідно до   Закону   3551-XII, факт отримання особою інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків є підставою для надання їй статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, суд апеляційної інстанції вважає помилковими з наступних підстав.
Для надання особі статусу інваліда війни відповідно до вимог вищенаведених норм необхідним є існування наступних умов - отримання військовослужбовцем інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що були одержані під час захисту Батьківщини та/або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, а також з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Матеріали справи свідчать, що інвалідність позивача настала внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби у мирний час, що виключає можливість надання йому статусу саме інваліда війни.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ст. 7   Закону № 3551   безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4   цього Закону, згідно із частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Зважаючи на викладене, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Суд апеляційної інстанцій вважає, що відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю, оскільки травма, яку отримав ОСОБА_1 та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана з його участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 р. у справі № 824/32/19-а, від 18.11.2020 р. у справі №1140/2362/18 та від 02.04.2021 р. у справі № 0540/9350/18-а.
Отже, враховуючи те, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, у розумінні   ст. 7 Закону № 3551-XII, а одержана внаслідок виконання службових обов`язків, тому, ОСОБА_1 не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що факт отримання особою інвалідності внаслідок травми, одержаної під час виконання службових обов`язків є достатньою      підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Із врахуванням вищевикладеного та вимог ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Керуючись ст.ст.   291,   308,   310,   315,   317,   325,   328 Кодекс адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. по справі № 440/2138/21 скасувати.
Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова