Постанова
Іменем України
                                                                                       
28 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 126/1624/16
провадження № 61-8348св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
 
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідачі (позивачі за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року в складі судді Гуцола В. І. та на постанову Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в складі колегії суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П., Денишенко Т. О.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позов мотивувало тим, що 26 серпня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 11387075000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 27 600 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , а позичальник зобов`язався повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але не пізніше 25 серпня 2023 року, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами за ставкою 14 % річних, яка може бути переглянута в подальшому.
 
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за кредитним договором банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 225348 від 26 серпня 2008 року, за яким відповідачка зобов`язалась відповідати перед банком у солідарному порядку за невиконання ОСОБА_1 обов`язку з повернення кредиту.
 
Позивач указував, що всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по процентах, у зв`язку з чим станом на 10 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 11387075000 від 26 серпня 2008 року становить 11 127,37 дол. США по кредиту та процентах і 11 145,73 грн пені. 
 
Банк зазначав, що надсилав позичальнику та поручителю вимоги про погашення простроченої заборгованості, які відповідачами залишені без виконання, що є підставою для дострокового стягнення всієї суми заборгованості.
 
З огляду на викладене ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 11387075000 від 26 серпня 2008 року в указаному вище розмірі.
 
У січні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків.
 
Зустрічний позов мотивовано тим, що кредитний договір укладено в іноземній валюті, а тому банк був зобов`язаний попередити відповідача про те, що всі валютні ризики в ході виконання зобов`язань за кредитним договором несе саме позичальник, а також надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.
 
Позивачі вказували, що ПАТ «УкрСиббанк» не провело переддоговірної роботи при укладенні кредитного договору, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України є підставою для розірвання кредитного договору. Оскільки ПАТ «УкрСиббанк» при укладенні кредитного договору не дотримало положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, позивачі вважали, що мають право вимагати від ПАТ «УкрСиббанк» відшкодування завданих збитків на підставі пункту 1 частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів».
 
У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд:
- розірвати кредитний договір № 11387075000 від 26 серпня 2008 року з моменту набрання рішенням суду законної сили;
- припинити зобов`язання за кредитним договором з дати ухвалення рішення в справі;
- припинити право ПАТ «УкрСиббанк» на заставу майна, яке виникло на підставі іпотечного договору від 27 серпня 2008 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ПАТ «УкрСиббанк» повернути сплачені за кредитним договором та додатковою угодою понад суму в розмірі 27 600 дол. США кошти (загальна виплачена позичальником сума становить 36 000 дол. США).
 
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків. 
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року, первісний позов задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у розмірі 11 127,37 дол. США та 11 145,73 грн пені. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.
 
Суди виходили з того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував обов`язки з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними. При цьому суди погодилися з розрахунком заборгованості, наданим банком, який відповідачі не спростували.
 
Відмова в задоволенні зустрічного позову мотивована тим, що підписанням кредитного договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений із умовами надання кредиту, в тому числі його вартістю, особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а тому підстави для розірвання кредитного договору відсутні.
 
Аргументи учасників справи
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення й просив їх скасувати як такі, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні первісного позову.
 
З посиланням на неврахування судами висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, наполягає на тому, що при укладенні кредитного договору банк порушив вимоги чинного законодавства, оскільки не повідомив позичальника про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з його оформлення. Вказує, що банк не провів переддоговірну роботу та не ознайомив позичальника з усіма умовами кредитування під підпис, що призвело до укладення ОСОБА_1 кредитного договору на невигідних для нього умовах.
 
У серпні 2020 року від АТ «УкрСиббанк» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просив закрити касаційне провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України, а в разі незакриття касаційного провадження залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
 
Позивач послався на те, що правовідносини, які були предметом розгляду в справі № 342/180/17, є відмінними від тих, які склалися в справі, що переглядається, оскільки кредитний договір укладено між сторонами не в формі анкети-заяви, а шляхом підписання документа, який містить усі істотні умови договору. При цьому відсутні будь-які непідписані позичальником додатки до кредитного договору, в той час як у справі № 342/180/17 правовідносини врегульовані Умовами та Правилами надання банківських послуг, з якими позичальник під підпис не ознайомлений.
 
Зазначав, що суди зробили правильний висновок про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості та відсутність передумов для розірвання кредитного договору.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року відкрито касаційне провадження в справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
В ухвалі Верховного Суду від 05 червня 2020 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме:застосування норм права без урахування висновків щодо їх застосування в подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 26 серпня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 11387075000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 27 600 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на його рахунок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку не пізніше 25 серпня 2023 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту.
 
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором банк і ОСОБА_2 уклали договір поруки № 225348 від 26 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 всіх зобов`язань, що виникають із кредитного договору.
 
За користування кредитними коштами в перший місяць кредитування ОСОБА_1 зобов`язався сплатити відсотки в розмірі 14 % річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти за прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі (пункт 1.3.1 кредитного договору). Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (пункт 1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів фактично наданих банком позичальнику за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачується у порядку, встановленому договором (пункт 1.3 кредитного договору).
 
Згідно пункту 4.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань ОСОБА_1 сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.
 
Погашення нарахованих процентів згідно з пунктом 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 
 
Відповідно до пункту 7.13 кредитного договору сторони домовилися вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».
 
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року внесено зміни в статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку змінено на ПАТ «УкрСиббанк».
 
30 грудня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору № 1, згідно якої досягнуто згоди про перенесення строків сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, у якому були нараховані банком проценти. При цьому сторони також погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов`язується сплатити банку суму таких нарахованих процентів. 
 
26 березня 2009 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору № 2, в якій погодили зміну графіка погашення кредиту за договором.
 
До кредитного договору та додаткових угод № 1 і № 2 сторони підписали додаток № 1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», що є їх невід`ємними частинами.
 
В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору банк на адресу позичальника та поручителя направив вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, які залишені відповідачами без виконання.
 
Станом на 10 червня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором № 11387075000 від 26 серпня 2008 року по кредиту та процентах в розмірі 11 127,37 дол. США та 11 145,73 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань.
 
Позиція Верховного Суду
 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 755/15853/15-ц (провадження № 61-17963св19) зроблено висновок, що «звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
 
Предметом позову в справі, що переглядається, є дострокове стягнення кредитної заборгованості за договором споживчого кредиту.
 
У пункті 6.1.2 кредитного договору встановлено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з пунктом 1.2.2 цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.
 
Суд першої інстанції встановив, що в зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, в січні 2016 року банк направив на адресу позичальника та поручителя вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, які залишені відповідачами без виконання.
 
При цьому, задовольняючи первісний позов у повному обсязі, суди не звернули увагу, що з надісланням вимог про усунення порушень банк змінив строк виконання основного зобов`язання, не встановили факт отримання або неотримання відповідачами таких вимог, не визначилися з датою закінчення строку кредитування, у зв`язку з чим не з`ясували, чи включив банк до розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитними коштами та неустойку, що нараховані поза межами строку кредитування.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року в справі справа № 553/1501/15-ц (провадження № 61-6886св19) зазначено, що «в порушення вимог статей 89, 263, 264, 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції в цій справі не дослідив належним чином умов кредитного договору та не з`ясував, чи був дотриманий банком передбачений договором досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів, який не може погіршувати порівняно із Законом України «Про захист прав споживачів» становище позичальника як споживача. Встановлення зазначених обставин має важливе правове значення, оскільки за відсутності доказів одержання досудової вимоги у позичальника як споживача відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором».
 
У справі, що переглядається, не встановивши факт отримання або неотримання відповідачами вимог про усунення порушень (погашення простроченої заборгованості), не з`ясувавши складові кредитної заборгованості та не визначившись із тим, за якими платежами строк виконання основного зобов`язання вже настав, суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для покладення на позичальника та поручителя обов`язку з дострокового погашення кредиту та задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі.
В силу положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.
 
Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України  зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
 
Не встановивши будь-яких порушень умов договору та вимог Закону України «Про захист прав споживачів» з боку ПАТ «УкрСиббанк», суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про відмову в задоволенні зустрічного позову про розірвання кредитного договору. В задоволенні інших позовних вимог за зустрічним позовом суди обґрунтовано відмовили з посиланнями на їх похідний характер.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
З урахуванням необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 755/15853/15-ц (провадження № 61-17963св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року в справі № 553/1501/15-ц (провадження № 61-6886св19), колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково: оскаржені судові рішення в частині задоволення первісного позову підлягають скасуванню в порядку статті 411 ЦПК України як такі, що прийняті без установлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В частині відмови в задоволенні зустрічного позову оскаржені судові рішення підлягають залишенню без змін як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального й процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків залишити без змін.
 
З прийняттям постанови суду касаційної інстанції заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в скасованій частині втрачають законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                      В. І. Крат
 
Судді                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                         Є. В. Краснощоков
 
                                                                                         М. М. Русинчук
 
                                                                                         М. Ю. Тітов