ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2428/21 Справа № 201/9272/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Солодовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року
у цивільній справі за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи – Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсними договорів дарування та скасування записів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він та його рідна сестра ОСОБА_5 були співвласниками домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вони отримали дане домоволодіння та земельну ділянку у спадщину в 2001 році в рівних долях. 
Позивач зазначає, що будинок декілька разів перепланувався, реконструювався та добудовувався, й в результаті чого збільшилась як загальна так і житлова площа будинку. Саме з метою підтвердження здійсненого самочинного будівництва у 2015 році була здійснена технічна інвентаризація житлового будинку, в результаті чого був виданий технічний паспорт від 16 червня 2015 року та введено будинок в експлуатацію. Сторони домовилися про зміну їх часток у праві власності на домоволодіння.
В подальшому, ОСОБА_5 уклала із ОСОБА_6 договір дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 та частини земельної ділян-
ки, що розташована за вищевказаною адресою, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. за реєстровими номерами 465 (домоволодіння) та 468 (земельна ділянка) відповідно. 
На підставі вищевказаних договорів дарування від 19 квітня 2019 року до реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні записи про зміну власника Ѕ часток з номерами 31264958 щодо Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 та 31265420 щодо Ѕ частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, під час здійснення правочинів фактично об`єкти нерухомості не відповідали дійсності, оскільки відповідно до оскаржуваних правочинів на момент відчуження Ѕ частини ОСОБА_5 загальна площа спірного домоволодіння складала 219,5 кв.м., житлова площа 126,0 кв.м. (згідно правоустановчих документів), а фактично ж загальна площа будинку складає 226,3 кв.м., житлова площа – 134,8 кв.м. 
Окрім цього, позивач зазначив, що згідно п. 6 Договору дарування частини домоволодіння від 19 квітня 2019 року, самовільних переобладнань в будинку не має, реконструкція чи перепланування в будинку не проводилось, технічний стан будинку відповідає технічному паспорту, й тим самим – в момент вчинення спірного правочину ОСОБА_5 надала неправдиві дані щодо технічного стану житлового будинку, частину якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 . 
Крім того, спірні договори дарування укладені з метою приховування дійсної купівлі-продажу половини будинку та земельної ділянки, й відповідно це було зроблено ОСОБА_5 з метою позбавлення ОСОБА_1 переважного права на придбання частки у праві спільної часткової власності, яке передбачене ст.362 ЦК України, оскільки між родиною ОСОБА_1 та родиною ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутні будь-які родинні зв`язки, тобто це невідомі позивачу ОСОБА_1 та його родині люди. Також не були враховані інтереси малолітніх дітей, які зареєстровані та фактично проживають у даному домоволодінні з моменту їх народження.  
З огляду на зазначене, просив суд визнати недійсним договір дарування Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19 квітня 2019 року, та посвідчений приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. за номером №465; скасувати запис про право власності №31264958, внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., який здійснений на підставі договору дарування частини житлового будинку, серія та номер 465, виданий 19 квітня 2019 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46561350 від 19 квітня 2019 року; визнати недійсним договір дарування Ѕ частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19 квітня 2019 року, та посвідчений приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. за номером №468, скасувати запис про право власності №31265420 внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Павловською Г.О., який здійснений на підставі договору дарування частини земельної ділянки, серія та номер 468, виданий 19 квітня 2019 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46561894 від 19 квітня 2019 року. 
В серпні 2019 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також звернулася з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що законні права та інтереси малолітніх дітей під час вчинення оскаржуваних правочинів були порушені, для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до Закону. Просила суд визнати недійсними договори дарування частини житлового будинку та земельної ділянки від 19 квітня 2019 року та скасувати відповідні записи про право власності.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_5 правомірно реалізувала своє право на розпорядження своєю часткою. Державна реєстрація фактичних змін часток співвласників у праві власності на зазначене домоволодіння проведена не була, через що у сторін (позивача ОСОБА_1 та відповідача-1 ОСОБА_5 ) право власності на змінені частки в зазначеному домоволодіння (3/5 та 2/5 відповідно), так і не виникло. Малолітні діти мають лише право користування спірним домоволодінням, тому відсутність згоди опіки та піклування не є підставою для визнання правочинів недійсними.
       Не погодившись з рішенням суду, позивачі звернулися з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
       Апеляційні скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що технічні характеристики будинку не відповідають тим, що зазначені в оспорюваних договорах. Після отримання спадщини будинок було реконструйовано, частки сторін змінилися, ОСОБА_5 не мала права відчужувати майно, право власності на яке за нею не було зареєстроване. Оспорюваними договорами дарування відповідач фактично продала частину домоволодіння незнайомим людям. Крім того, у будинку проживають малолітні діти, права яких порушують оспорювані правочини. 
       Представником відповідача ОСОБА_6 подано відзив на апеляційні скарги, в якому він просив апеляційні скарги відхилити, та рішення суду залишити без змін.
       Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_8 успадкували по Ѕ частині домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , право власності яких було належним чином зареєстровано. 
       19 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_5 здійснила відчуження своєї Ѕ частки домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у формі договору дарування, й подарувала свою частку відповідачу ОСОБА_6 , яка й прийняла в дар вищезазначену Ѕ частину домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.82, т. 2 а.с. 44). 
       Приватним нотаріусом Павловською Г.О на підставі договору дарування частини житлового будинку та земельної ділянки 19 квітня 2019 року здійснено записи право власності № 31264958 та № 31265420 відповідно на підставі рішеннь про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46561350 та 46561894 відповідно.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 , реалізуючи своє право на розпорядження власністю, дотримуючись положень ст.ст.2 02-205, 209-210 ЦК України щодо загальних засад правочинів, їх форми та змісту відповідно, керуючись ст.ст.717-720 ЦК України, правомірно здійснила дарування своєї частки права власності.
       Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками, з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , декілька разів переплановувався, реконструювався та добудовувався, в результаті чого збільшилась як загальна так і житлова площа будинку.
У 2015 році була здійснена технічна інвентаризація житлового будинку, в результаті чого був виданий технічний паспорт від 16 червня 2015 року, який є чинним на даний момент. В технічному паспорті на житловий будинок зроблено відповідний запис про те, що об`єкти самочинного будівництва узаконені згідно Декларації №ДП 182152321240 від 20 серпня 2015 року (а.с. 51-66)
З метою реєстрації права власності відповідно до технічного паспорту від 16 червня 2015 року та декларації №ДП 182152321240 від 20 серпня 2015 року, власники звернулися до ТОВ «СЛАВ`ЯНИ» та інженера з технічної інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 за розрахунком часток житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки реальна частка в спільній частковій власності кожного власника змінилась. 17 лютого 2016 року був складений Розрахунок часток житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з цим Розрахунком частка ОСОБА_1 в загальній власності всього нерухомого майна становить 3/5, частка ОСОБА_5 становить 2/5. Розрахунок та розподіл часток нерухомого майна був погоджений співвласниками, про що свідчать їх підписи, в тому числі ОСОБА_5 (а.с.67-74)
Згідно з Договором дарування та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно опис об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 1811840812101), що розташований за адресою АДРЕСА_1 , наступний: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 219,5 кв.м., житловою площею 126,0 кв.м.: гараж літ. Б; навіси літ. Д,Ж,3,И; споруди №1-10 І-ІУ.
Однак опис вказаного об`єкту нерухомості, як в Державному реєстрі, так і в договорах (від 16 квітня 2019 року, і від 19 квітня 2019 року) не відповідає дійсному об`єкту, що підтверджується даними технічного паспорту від 16 червня 2015 року та копією Декларації про введення в експлуатацію №ДП182152321240.
Відповідно до технічного паспорту від 16 червня 2015 року та Декларації №ДП182152321240 від 20 серпня 2015 року, загальна площа житлового будинку літ. А-2 226,3 кв.м., житлова - 134,8 кв.м. Крім того існує сарай літ. Е.
Зазначене свідчить про те, що оспорювані договори дарування містять інформацію щодо технічних характеристик будинку, що не відповідає дійсності.
       Крім того, в п. 6 Договору дарування Ѕ частини домоволодіння від 19 квітня 2019 року зазначено, що самовільних переобладнань в будинку не має, реконструкція чи перепланування в будинку не проводилось, технічний стан будинку відповідає технічному паспорту, й тим самим – в момент вчинення спірного правочину ОСОБА_5 надала неправдиві дані щодо технічного стану житлового будинку, частину якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 
Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є співвласником домоволодіння  АДРЕСА_1 , частка якого істотно збільшилась після реконструювання будинку, колегія суддів вважає, що відчуження ОСОБА_5 Ѕ частини будинку, що не відповідає його технічній характеристиці, не тільки не відповідає вимогам законності правочину, але й істотно порушує майнові права співвласника.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювані договори дарування підлягають визнанню недійсними, а відповідні рішення державного реєстратора та записи про право власності — скасуванню, як похідні від спору щодо майнових прав.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року— скасувати та ухвалити нове.
Визнати недійсним договір дарування Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 19 квітня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та посвідчений приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. за номером № 465.
Скасувати запис про право власності № 31264958, внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., який здійснений на підставі договору дарування частини житлового будинку, серія та номер 465, виданий 19 квітня 2019 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46561350 від 19 квітня 2019 року.
Визнати недійсним договір дарування Ѕ частини земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , укладений 19 квітня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та посвідчений приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. за номером №468.
Скасувати запис про право власності №31265420 внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Павловською Г.О., який здійснений на підставі договору дарування частини земельної ділянки, серія та номер 468, виданий 19 квітня 2019 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46561894 від 19 квітня 2019 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова