ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 461/2363/17
адміністративне провадження № К/9901/44358/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П.,  
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2017 (суддя - Государський А.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 (судді - Большакова О.О., Глушко І.В., Судова-Хомюк Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати неправомірною бездіяльність Львівської міської ради щодо розгляду його заяви від 14.02.2017 про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в Урочищі Голоско житловий район «Збоїща» у м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку;
зобов`язати  Львівську міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії, подану ним 14.02.2017 заяву про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в Урочищі Голоско житловий район «Збоїща» у м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку - в строки, порядку та у спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти належне, відповідності до чинного законодавства України, рішення.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . (а.с. 6)
14.02.2017 позивач звернувся до Львівської міської ради із заявою про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі Голоско житловий район «Збоїща» у м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,10 га. (а.с. 7)
До заяви позивачем долучено наступні документи: план земельної ділянки масштабу 1:500; копія паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду; довідка із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками (про правовий статус); довідка із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками (про відсутність земельних ділянок у власності); копія посвідчення учасника бойових дій.
Згідно довідки відділу Держгеокадастру у м. Львові від 27.10.2016 відповідно до звітності з кількісного обліку земель земельна ділянка в урочищі Голоско житловий район «Збоїща» у м. Львові (згідно плану земельної ділянки) відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. (а.с. 12)
Згідно іншої довідки цього відділу від 24.01.2017 відповідно до державної статистичної звітності станом на 01.01.2013 інформація про наявність земельних ділянок у власності позивача відповідно до зареєстрованих державних актів на право власності на земельну ділянку у м. Львові, м. Винники, смт. Брюховичі та смт. Рудне відсутня. (а.с. 13)
Листом Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 21.03.2017 №2403-1641 позивача повідомлено, що запропонована ним до закріплення земельна ділянка відповідно до плану зонування Шевченківського району м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 21.05.2015 №4657, входить в зону Ж-2 (зона малоповерхової забудови 4 поверхи).
Також повідомлено що питання щодо надання земельних ділянок для індивідуального будівництва учасникам антитерористичної операції перебуває на стадії опрацювання. Звернення та пакет документів повернуто позивачу. (а.с. 14)
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що Львівська міська рада порушила порядок розгляду поданої ним заяви, що передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України, не розглянувши в місячний термін заяву на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради та не прийнявши у відповідності до Закону належне, законне та обґрунтоване рішення про її задоволення. Вважає бездіяльність відповідача (Львівської міської ради) протиправною, такою, що порушує його право на розгляд звернення компетентним органом місцевого самоврядування та порушує вимоги законодавства, адже  виконавчому органу міської ради не надано повноважень вирішувати вказані вище питання щодо регулювання земельних відносин, оскільки такі питання належать до компетенції виключно Львівської міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на її пленарному засіданні сесії. При цьому виконавчому органу міської ради не надано повноважень вирішувати вказані вище питання щодо регулювання земельних відносин.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2017, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017, позов задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Львівської міської ради з розгляду заяви позивача від 14.02.2017 про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в Урочищі Голоско житловий район «Збоїща» у м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Зобов`язано Львівську міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії, подану позивачем 14.02.2017 заяву про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в Урочищі Голоско житловий район «Збоїща» у м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку - в строки, порядку та у спосіб передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вирішення заяви позивача повинно було відбуватись в порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто на пленарному засіданні Львівської міської ради, адже саме такий спосіб прийняття рішення про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку передбачений законодавством і саме прийняття рішення у такий спосіб свідчить про прозорість і ясність дій органу місцевого самоврядування.
Суди виходили з того, що Львівська міська рада не розглянула звернення позивача про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строк та порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України, зокрема, відповідачем не розглянуто звернення позивача н черговому пленарному засіданні сесії Львівської міської ради у місячний строк та е прийнято відповідного рішення, а заяву скеровано до Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач - Львівська міська рада, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що повноваження Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо розгляду заяви позивача, проведення підготовки проекту рішення про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також винесення відповідного рішення на сесію міської ради передбачено ухвалами Львівської міської ради від 14.06.2016 №777 та від 26.07.2012 №1675.
Крім того, посилається на те, що оскільки існує очевидна підстава для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбаченої ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а тому підстав виносити розгляд заяви позивача на пленарне засідання міської ради не було.
Відзиву на касаційну скаргу до суд не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України; в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 
Згідно частини 1 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
За змістом частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.
Згідно частин 10, 11 статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Пунктом «г» частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Положеннями частин 1 і 2 статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
За змістом частини 1 статті 122 ЗК України та пункту 34 частини 1 статті 26 та статті 59 Закону №280/97-ВР рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність належить до виключних повноважень Київської міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. При цьому рішення, дії або бездіяльність міської ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо розгляду справ за аналогічними правовідносинами, зокрема, у постанові від 12.08.2021 у справі №320/666/19 дійшов наступних висновків:
«……повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність фізичних осіб встановлені, зокрема, статтями 12, 118, 122 ЗК України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Тобто, приписами зазначеного законодавства визначено, що за результатами розгляду клопотання заявника про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою повинно прийматись рішення на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування. Вказане рішення повинно бути прийнято у місячний строк з моменту надходження клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Умови, за яких орган місцевого самоврядування відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання дозволу. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу місцевого самоврядування - надати дозвіл або відмовити у його наданні.
Надходження до органу місцевого самоврядування клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є підставою для прийняття цим суб`єктом рішення про надання такого дозволу або відмови у його наданні…..»
В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, за результатами розгляду його заяви відповідачем - Львівською міською радою не прийнято відповідного рішення про надання або про відмову у наданні такого дозволу, натомість позивачу надано письмову відповідь управління земельних ресурсів, оформлену у вигляді листа, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано дійшли висновку про задоволення позову.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02.04.2020 у справі №461/2364/17, від 18.06.2020 у справі №461/2775/17, від 25.06.2020 у справі №461/2361/17, від 09.06.2021 у справі №461/2288/17 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що відповідні повноваження Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради передбачено ухвалами Львівської міської ради від 14.06.2016 №777 та від 26.07.2012 №1675 є безпідставними, оскільки в силу приписів пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань землеустрою віднесено до виключної компетенції міської ради на її пленарних засіданнях.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук