Справа № 127/3118/21 
Провадження № 33/801/468/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Покоєвича А. О. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

встановив:

       Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 21 січня 2021 року о 05 год 25 хв у м. Вінниці по вул. Острозького, 1 він керував транспортним засобом Folkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КНП «Соціотерапія» ВОР» у лікаря нарколога. Висновок № 264.
       В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Покоєвич А. О., посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року, а провадження у справі закрити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, а саме той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише сидів у автомобілі, який було припарковано біля магазину, тому дії поліцейського щодо складення протоколу є необґрунтованими та незаконними. Протокол не містить посилань на перелічені в статті 251 КУпАП докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП. Рапорт працівника поліції не може бути допустимим доказом у справі, оскільки містить опис обставин від імені зацікавленої особи.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
       Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
       Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
        Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.
       Не зважаючи на заперечення вини факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 355274 від 21 січня 2021 року, згідно з яким 21 січня 2021 року о 05 год 25 хв у м. Вінниці по вул. Острозького, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Folkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння;
-записом з відеореєстратора, з якого видно, що автомобіль рухався в момент його виявлення працівниками поліції та вчиняв активні дії щодо переховування;
-відеозаписом із бодікамери працівника поліції та відеозаписом, здійсненим ОСОБА_1 , з яких видно, що коли до автомобіля підійшли працівники поліції, то ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні;
-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 726480 від 21 січня 2021 року, винесеною щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, з якої видно, що ОСОБА_1 21 січня 2021 року о 05 год 25 хв керував транспортним засобом Folkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами. Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржена.        
       Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги.
       Посилання представника ОСОБА_1 на те, що рапорт не є доказом в справі, не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки підтверджуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції в ході судового розгляду та отримали належну оцінку.
       Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере та розцінює, як форму самозахисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
       Огляд ОСОБА_1 на виявлення стану наркотичного сп`яніння проведено з дотриманням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
       Факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння ним не заперечується та підтверджується висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 січня 2021 року № 0264, відповідно до якого  ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабісу та амфетаміну.
       Суд першої інстанції відповідно до статтей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
       Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про скасування чи зміну постанови суду.
       Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, –

постановив:

       Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Покоєвича А. О. залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року – без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                О. С. Панасюк