ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/7880/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючого, Губенко Н.М., Стратієнко Л.В., 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Релігійної громади Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) село Калинівка Житомирського району Житомирської області 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020  (колегія суддів у складі: Дідиченко М.А., Калатай Н.Ф.,  Пономаренка Є.Ю.)
у справі за позовом Житомирської єпархії Української Православної Церкви (далі - Житомирська єпархія)
до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Житомирська ОДА)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Релігійної громади Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) село Калинівка Житомирського району Житомирської області (далі - Релігійна громада) 
про скасування розпорядження.
ВСТУП 
1.          Житомирська єпархія звернулася до господарського суду з позовом до Житомирської ОДА про визнання протиправним та скасування розпорядження Житомирської ОДА про реєстрацію статуту релігійної організації у новій редакції.
2.          Суд першої інстанції відмовив Житомирській єпархії у прийнятті позовної заяви у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а із заявленими вимогами позивачу належить звернутися до суду цивільної юрисдикції. 
3.          Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку та направив справу до господарського суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою. 
4.          Релігійна громада звернулася з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції до Верховного Суду. 
5.          У цій справі перед Верховним Судом постало питання, суд якої юрисдикції (господарської чи цивільної) має розглядати спір про скасування державної реєстрації статуту релігійної організації.  
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позовних вимог 
6.          Житомирська єпархія звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Житомирської ОДА про визнання протиправним та скасування розпорядження Житомирської ОДА від 03.10.2019 №346 "Про реєстрацію Статуту релігійної організації у новій редакції: "Релігійна громада Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) село Калинівка Житомирського району Житомирської області". 
7.          Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України, яке регулює підстави і порядок внесення змін до статуту релігійної організації (затвердження його у новій редакції); зокрема, позивач вважає, що загальні збори членів релігійної громади, на яких було прийнято рішення про перехід під канонічне підпорядкування Православної Церкви України та зміну назви парафії, були проведені без участі членів загальних зборів Релігійної громади (парафіяльних зборів), а рішення загальних зборів Релігійної громади про затвердження нової редакції статуту підписане неуповноваженими особами. 
8. Позивач посилається також на те, що оскаржуване рішення відповідача безпідставно здійснило зміну підлеглості релігійної громади іншому релігійному центру, чим порушило права цієї релігійної громади (і безпосередньо права Житомирської єпархії  як релігійного об`єднання, до складу якого входить Релігійна громада) на свободу віросповідання. 
9. Крім того, оскаржуване розпорядження стало підставою для внесення змін до установчих документів Релігійної громади Української Православної Церкви і призвело до зміни їх керівників. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
10.          Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.06.2020 у справі №910/7880/20 відмовив Житомирській єпархії у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
11.          Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.21 ст.14 та ч.2 ст.15 Закону "Про свободу совісті та релігійні організації" такі спори мають розглядати суди цивільної юрисдикції. Послався на правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №910/8132/19 та від 18.12.2019 у справі №916/2086/19. 
12. Північний апеляційний господарський суд постановою від 16.09.2020 апеляційну скаргу Житомирської єпархії задовольнив, скасував ухвалу суду першої інстанції та направив справу до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження. 
13.          Суд апеляційної інстанції, з урахуванням п.15 ч.1 ст. 20 ГПК, ст.ст.2, 3, 52 Господарського кодексу України, дійшов таких висновків: 
-          релігійні та інші організації, діяльність яких спрямована на виконання їх статутних завдань та цілей, зокрема, здійснюють некомерційну господарську діяльність; 
-          з огляду на приватноправовий характер правовідносин у цій справі та суб`єктний склад сторін (спір між юридичними особами), місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства;
-          суд першої інстанції помилково врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 20.11.2019 у справі №910/8132/19; від 18.12.2019 у справі №916/2086/19, оскільки суб`єктний склад сторін та предмет спору у вказаних справах не є подібними до таких у даній справі;
-          натомість при визначенні юрисдикційності цього спору підлягають застосуванню правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №806/3462/14, від 08.11.2019 у справі №807/2297/15, від 27.05.2020 у справі №910/13499/19. 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
14.          11.12.2020 Релігійна громада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у справі №910/7880/20, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у цій справі - залишити в силі. 
Доводи скаржника за касаційною скаргою
15.          Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що:
-          релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури; релігійні громади є місцевими релігійними організаціями віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб (ч.1 ст.7, ч.1 ст.8 Закону "Про свободу совісті та релігійні організації");
- спори, які віднесені до юрисдикції господарського суду, зазначені в ст. 20 ГПК, проте затвердження статуту релігійної громади обласною державною адміністрацією жодним чином не пов`язано зі здійсненням господарської діяльності, в тому числі і некомерційної, і така категорія справ не передбачена в ст.20 ГПК;
- у всіх випадках, які стосуються юрисдикції справ щодо релігійних організацій, профільний Закон "Про свободу совісті та релігійні організації" передбачає розгляд таких справ у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК);
- спір на підставі п.15 ч.1 ст.20 ГПК може бути віднесений до юрисдикції господарських судів, якщо він виник між суб`єктами господарювання; Житомирська ОДА є місцевим органом виконавчої влади, який входить до системи органів виконавчої влади та здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, і не є суб`єктом господарювання;
- з огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції припустився порушення норм, передбачених ч.1 ст.2 та ст.20 ГПК;
-          що стосується суб`єктного складу спірних правовідносин у цій справі, то чинний ГПК не встановлює такого критерію як "спір між юридичними особами" для віднесення такого спору до юрисдикції господарських судів; учасниками ж спірних правовідносин у даній справі є також і фізичні особи, воля яких у вигляді рішення про зміну підлеглості релігійної громади стала фактичною підставою для реєстрації статуту у новій редакції; 
-          разом з тим, суб`єктний склад спірних правовідносин, відповідно і до ЦПК, і до ГПК не має вирішального значення для віднесення того чи іншого спору до відповідної юрисдикції, головною є суть спірних правовідносин.
16.          В частині врахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права зазначає таке:
-          спір у справі №910/8132/19 стосувався саме реєстрації розпорядженням ОДА нової редакції статуту релігійної організації, а не відмови в проведені реєстрації статуту або внесення відповідних змін до нього. І саме за наслідком аналізу положень ч.21 ст.14 та ч.2 ст.15 Закону "Про свободу совісті та релігійні організації", Велика Палата Верховного Суду у цій справі дійшла висновку, що розгляд спору щодо реєстрації статуту релігійної організації має здійснюватися за правилами ЦПК; предмет спору та суб`єктний склад саме спірних правовідносин як у справі № 910/7880/20, так і, наприклад, у справі №910/8132/19 є тотожними, однак відмінним у справах №910/7880/20 та №910/8132/19 є склад учасників судової справи, що не тотожно складу суб`єктів правовідносин;
-          у постановах Верховного Суду від 03.10.2020 у справі №819/3142/15 та від 22.10.2020 у справі №140/2810/19 викладено позицію, що спір між юридичними особами щодо реєстрації розпорядженням ОДА нової редакції статуту релігійної організації підлягає розгляду за правилами ЦПК;
-          постанови від 19.12.2018 у справі № 806/3462/14, від 08.11.2019 у справі №807/2297/15, на які послався суд апеляційної інстанції, були ухвалені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанов від 20.11.2019 у справі №910/8132/19 та від 18.12.2019 у справі № 916/2086/19;
-          постанови Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №807/2297/15, від 19.12.2018 у справі №806/3462/14,  від 27.05.2020 у справі №910/13499/19 під час розгляду справи №910/7880/20 не підлягають врахуванню.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
17.          Ухвалою від 21.01.2021 Верховний Суд (у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Колос І.Б. - головуючий, Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.) залучив Релігійну громаду до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Релігійної громади та зупинив касаційне провадження до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/4998/20.  
18. Велика Палата Верховного Суду 06.04.2021 ухвалила постанову у справі №910/4998/20.
19. Ухвалою від 08.07.2021 Верховний Суд (у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Колос І.Б. - головуючий, Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.) поновив касаційне провадження у справі №910/7880/20 за касаційною скаргою Релігійної громади та передав справу №910/7880/20 для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з урахуванням їх спеціалізації.
20.          Ухвалою від 21.07.2021 Верховний Суд (у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Кібенко О.Р. - головуючий,  Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.) прийняв справу №910/7880/20 за касаційною скаргою Релігійної громади до провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тоді як скаржник доводить, що справа має бути розглянута в порядку, передбаченому ЦПК.
22. Верховний Суд не погоджується з доводами скаржника з таких міркувань.
23.          Згідно зі ст.7 Закону "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).
24. Відповідно до ст.13 цього Закону релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).
25.          Положеннями ч.ч.1-5 ст.8 Закону "Про свободу совісті та релігійні організації" визначено, що релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.
26. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).
27. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами.
28. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади.
29.          Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.
30.          У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 06.04.2021 у справі №910/4998/20, Велика Палата Верховного Суду уточнила правову позицію, викладену в постановах від 18.12.2019 у справі №916/2086/19, від 20.11.2019 у справі №910/8132/19, від 22.01.2020 у справі №809/1025/17 (на висновки яких посилався скаржник та суд першої інстанції) та інших, у яких наведена аналогічна позиція, зазначивши, що відповідно до п.3 ч.1 ст.20 ГПК спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності релігійної організації як юридичної особи, мають розглядатись у порядку господарського судочинства незалежно від суб`єктного складу таких спорів. 
31.          У зазначеній справі спір виник у відносинах, які є подібними до відносин у справі №910/7880/20 (оскарження єпархією розпорядження ОДА про реєстрацію статуту релігійної громади в новій редакції). 
32. Згідно ч.4 ст.300 ГПК суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. 
33. Оскільки правові висновки у справі №910/4998/20 були викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду, ухваленій після подання скаржником касаційної скарги, то Верховний Суд враховує зазначені висновки відповідно до п.4 ст.300 ГПК з метою забезпечення єдності судової практики. 
34. У справі, що переглядається, релігійна організація (Житомирська єпархія), звернулася з позовом до Житомирської ОДА про визнання протиправним та скасування розпорядження ОДА про реєстрацію нової редакції статуту іншої релігійної організації (Релігійної громади).  
35. У той же час підставами цього позову було зазначено те, що на думку Житомирської єпархії загальні збори членів релігійної громади, на яких було прийнято рішення про перехід під канонічне підпорядкування Православної Церкви України та зміну назви парафії, були проведені без участі членів загальних зборів Релігійної громади (парафіяльних зборів), а рішення загальних зборів Релігійної громади про затвердження нової редакції статуту підписане неуповноваженими особами. 
36.          По суті цей спір є спором між двома релігійними організаціями - Житомирською єпархією та Релігійною громадою, яка раніше входила до складу Житомирської єпархії Української Православної Церкви (МП), але змінила свою підлеглість у канонічних та організаційних питаннях і перейшла до Православної Церкви України (про що й було вказано в Статуті у новій редакції, затвердженій 06.07.2019 загальними зборами Релігійної громади). 
37.          Відтак спір щодо скасування державної реєстрації нової редакції статуту Релігійної громади за позовом Житомирської єпархії підлягає розгляду судами господарської юрисдикції на підставі п.3 ч.1 ст.20 ГПК як спір, що пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності релігійної організації як юридичної особи. 
38. Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції з огляду на суб`єктний склад учасників спору та приватноправовий характер правовідносин дійшов в цілому правильного висновку, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а тому відмовляє в задоволенні касаційної скарги. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
39.          Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
40.          За ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
41. Ураховуючи викладене, постанова суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення. 

Судові витрати
42.          Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (ч.14 ст.129 ГПК).
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Релігійної громади Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) село Калинівка Житомирського району Житомирської області залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020  у справі №910/7880/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       О. Кібенко

Судді                                                                                                    Н. Губенко 

                                                                                                    Л. Стратієнко