КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

    Єдиний унікальний номер справи: 753/19172/19                  Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
    Номер провадження: 22-ц/824/1438/2021                               Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
14 вересня 2021 року                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А., 
 
розглянувши у порядку письмового провадження  в м. Києві  матеріали  цивільної  справи  за   апеляційною  скаргою  ОСОБА_1    на рішення  Дарницького районного суду міста Києва  від 12 листопада  2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про  стягнення  аліментів  та  додаткових  витрат  на  дитину, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
В Дарницький районний суд міста Києва звернулась ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до  ОСОБА_1 (далі - відповідач) про  стягнення  аліментів  та  додаткових  витрат  на  дитину, в якому просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути  з  ОСОБА_1 на свою користь аліменти в розмірі         1/4 частини, тобто 25% на місяць від усіх сукупних доходів відповідача, починаючи з 01.09.2019 року по 23.06.2032 року, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь  додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі  2 000 грн. на місяць з 01.09.2019 року по 23.06.2032 року.
Позовні  вимоги  обґрунтувала  тим,  від сумісного  проживання   у шлюбі   з  відповідачем  у них,  ІНФОРМАЦІЯ_2   народилася донька ОСОБА_3 . Останні роки позивач та відповідач не можуть проживати разом як сім`я, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, будь-які відносини між ними припинено. Відповідач проживає окремо, фінансової підтримки  на  утримання дитини  не надає. Донька проживає разом з нею, за адресою її реєстрації. Так як ОСОБА_1 не дотримується усної домовленості між ними щодо сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його доходів до досягнення донькою повноліття та закінчення навчання, та сплати додаткових витрат на всебічний розвиток дитини           2 000,00 грн. на місяць до досягнення нею повноліття, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва  від 12 листопада                  2020 року позов  задоволено  частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   аліменти  на  утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки  з  усіх  видів  його  заробітку (доходу),  але  не  менше ніж 50  відсотків  прожиткового  мінімуму  для  дитини  відповідного  віку, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних  вимог  відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду міста Києва від        12 листопада 2020 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В  апеляційній скарзі просив, рішення суду першої інстанції в частині   стягнення  аліментів  на  утримання  дитини  скасувати  та  ухвалити  нове,  яким  стягнути з ОСОБА_1  на  користь ОСОБА_2   на  утримання  дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у  розмірі  4000 грн.  щомісячно  по  досягненню  дитиною  повноліття,  починаючи  з 01 січня 2020  року.
В  обґрунтування  апеляційної  скарги  посилається  на  те,  що  Дарницький районний суд міста Києва  у  спірних  правовідносинах  повинен  був  застосувати  не  тільки ст. 192 СК України,  але  й   положення ст. ст. 182, 183, 184 СК України.
Також,  в  доводах  апеляційної  скарги  зазначає  про  те,  що  суд першої інстанції  неправильно  визначив  дату  початку  стягнення  аліментів  з            01.10.2019  року,  оскільки  позовна  заява  була  подана  в  січні 2020  року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.  
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.02.2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.  
Відзив  на  апеляційну  скаргу  до  апеляційного  суду  не  надходив.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню,  виходячи з наступного.
Ухвалюючи  судове  рішення  про  стягнення   з  ОСОБА_1     на  користь ОСОБА_2    аліментів  на  утримання  дочки ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1   у  розмірі ј  частки  з  усіх  видів  його  заробітку (доходу),  але  не  менше ніж  50  відсотків  прожиткового  мінімуму  для  дитини  відповідного  віку,  щомісячно, починаючи  з 01  жовтня 2019  року  до  досягнення  дитиною  повноліття, суд   виходив   із  того,  що  відповідач не  заперечував  щодо  стягнення  з  нього  аліментів  на  утримання  дитини  і  визначений  судом  розмір  аліментів  є  достатнім,  справедливим  та  не  буде  порушувати  майнових  прав  дитини  та  батьків.
Колегія  суддів  погоджується  із  такими  висновками,  оскільки  вони  відповідають  обставинам  справи  і  узгоджуються  з  вимогами  закону.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тлумачення положень ст. 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
В ч. 3 ст. 181 СК України вказано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 183 СК України  передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:  стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч. 2, ст. 182 СК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
При цьому, як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з 01.01.2020 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 2 218 грн. 00 коп.,  з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року  - 2 395 грн.                 00 коп.,  а  з 01.07.2021 - 2 510грн.
Суд  встановив,  що  07 вересня  2013  року    сторони зареєстрували шлюб   і  це  підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4).
У шлюбі, у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 ,  батьками  якої  у  свідоцтві  про  народження  зазначені:  батько -  ОСОБА_1 ,  мати - ОСОБА_2 . (а. с. 3).
На  час  подання  позовної  заяви,  сторони  припинили  сумісне  проживання  у  шлюбі, відповідач  проживає  окремо  від  позивача.
Донька ОСОБА_3   залишилась  проживати  із   мамою - ОСОБА_2   за  адресою  її  реєстрації - АДРЕСА_1 .
Після  припинення  шлюбно-сімейних  відносин,  сторони  не  досягли  згоди щодо  способу  виконання   та  розміру  аліментів  на  утримання  доньки ОСОБА_3 .
У  відзиві,  заперечуючи  щодо   способу  стягнення  аліментів  у  розмірі ј частки  від  заробітку (доходу)  і  пропонуючи  стягнення  аліментів у  твердій  грошовій  сумі  4000 грн.  щомісячно,  відповідач   посилався   на  те,  що  має  нестабільний  дохід і відповідна  довідка  про  доходи  буде  надана  ним  в  судове  засідання.
Проте,  як  вбачається  із  справи,  відповідач  з  часу  подання  відзиву  на  позов   з  25.03.2020  року  до  дати  ухвалення  судового  рішення  12.11.2020  року,  довідку  про  доходи  з  місця  роботи   в  суд  не  надав.  З  технічного  запису  судового  засідання   від 12.11.2020 року  вбачається,  що ОСОБА_1   має  постійне місце  роботи  і  працює  в  авіакомпанії «МАУ»   авіатехніком.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК  України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК  України  визначено,  що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким  чином,  встановивши,  що  неповнолітня  дитина  проживає  із  матір`ю  ОСОБА_2 ,   спосіб  виконання  батьком  обов`язку  утримувати  дитину   у  частці  від заробітку (доходу) обрано  у  позовній  заяві матір`ю, з  якою  проживає  донька ОСОБА_3 , врахувавши положення  ст. ст.  180, 181,182, 183, 184, 191 СК України,  суд першої інстанції  на  передбачених законом підставах стягнув із відповідача  на  користь  позивача  аліменти  на   утримання  дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1   у  розмірі ј  частки  з  усіх  видів  його  заробітку (доходу),  але  не  менше ніж 50  відсотків  прожиткового  мінімуму  для  дитини  відповідного  віку,  щомісячно,  починаючи  з 01  жовтня 2019  року  до  досягнення  дитиною  повноліття. 
Саме така правова позиція щодо вибору способу стягнення  аліментів  на  дитину  висловлена Верховним Судом у постанові від 11 березня 2020  року  у  справі  № 759/10277/18,  в  якій  зазначено  про  порушення  апеляційним  судом   положень частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Отже,  колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів  у  частці  від  заробітку(доходу).  Рішення суду в цій частині ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.
Доводи  апеляційної  скарги на  те,  що Дарницький районний  суд міста Києва  у  спірних  правовідносинах  повинен  був  застосувати  не  тільки ст.192 СК України,  але  й   положення ст.ст.182, 183, 184 СК України  колегія  суддів  вважає  надуманими  і  необґрунтованими,  так, як  мотивувальна  частина  оскаржуваного  рішення  містить   посилання  на  положення ст. ст. 182, 183, 184 СК України,  які  судом першої  інстанції    вірно застосовано,  виходячи  із  предмету  та  правових  підстав  позову.
Положення  ст. 192 СК  України  судом  не  застосовувались,  так  як  ця  норма  матеріального  права  регулює  зміну  розміру  аліментів,  що  не  було  предметом  судового  розгляду  у  даній  справі.
Інші доводи  апеляційної  скарги про  те,  що  суд  неправильно  визначив  дату  початку  стягнення  аліментів  з 01.10.2019 року, оскільки  позовна  заява  була  подана  в  січні 2020  року  не  заслуговують  на  увагу  із  таких  підстав.
Як  вбачається  із  матеріалів  справи,  первинна  редакція  позовної  заяви  ОСОБА_2   поступила  в  Дарницький  районний  суд міста Києва  01  жовтня      2019  року,  вхідний  номер 55720,  що  підтверджується  штампом  суду  на   першому  аркуші  позовної  заяви. (а.с.1).
Відповідно  до  ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Оскільки  днем  подачі до суду вказаного позову  є 01  жовтня 2019  року,  то  Дарницький районний суд міста Києва  на  законних  підставах  стягнув з відповідача  аліменти саме з 01 жовтня 2019  року.
Інших  доводів,  які б  свідчили  про  наявність  підстав,  визначених                   ст. 376 ЦПК  України  для  скасування  судового  рішення  повністю  та  ухвалення  нового  рішення,  апеляційна  скарга  ОСОБА_1   не  містить.
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року без змін.
Керуючись ст. 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва  від 12 листопада                      2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3                  статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                        О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                    І.М. Білич
 
                                                                                              Т.А. Слюсар