Провадження № 33/4820/603/21 
Справа № 682/1722/21 Головуючий в 1-й інстанції Маршал І. М. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП        Доповідач Федорова Н.О. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який зареєстрований фізичною особою – суб`єктом підприємницької діяльності, 

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
За постановою суду, 26.07.2021 року о 22 годині 50 хв. по вул. Садовій в м. Славута Хмельницької області ОСОБА_1 керував мотоциклом "Кавасакі", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На його думку, працівники поліції порушили процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останні запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння одразу в медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу. З результатом тесту не погоджувався, однак інший біологічний матеріал не відбирався. 
Висновок щодо результатів медичного огляду є недопустимим доказом, оскільки медичний заклад, де проводилось освідування, не є відповідною установою, яка мала таке право; лікарка, яка проводила огляд в лікарні, не мала права на його проведення, оскільки не пройшла відповідне навчання; пристрій «Алкотест - 203», за допомогою якого проводився огляд в лікарні не зареєстрований у відповідному реєстрі, тому його показники, не могли братись до уваги. 
Суд безпідставно взяв до уваги відеозапис події, оскільки такий отриманий з порушеннями, відеофіксація здійснювалась не безперервно та з різних технічних пристроїв, невідоме джерело його походження. 
Протокол про адміністративне правопорушення також є недопустимим доказом, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: під час складання такого працівники поліції не роз`яснили прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; у протоколі не вказано документів, на підставі яких встановлено адміністративне правопорушення; такий містить виправлення; відсутнє посилання на технічні засоби відеофіксації.
Крім того, місцевий суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки залишив поза увагою клопотання про витребування доказів, а саме: щодо правового використання відеореєстратора та мобільного телефону. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487893 від 26 липня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вказаного дня о 22 годині 50 хв. по вул. Садовій в м. Славута Хмельницької області керував мотоциклом "Кавасакі", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння зафіксовано в КП «Славутська МЛ» , результат Алкотесту 1,02 %0, через 20 хвилин - 1,78 %0, що підтверджується висновком лікаря № 42 від 26.07.2021 року. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем КП «Славутська МЛ» ОСОБА_3 , якими підтверджується, що вказаної дати працівником поліції Антощенком Марчук С.М. направлявся на огляд до відповідної установи. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою Алкотесту 203, результат тесту позитивний 1,02 %0, через 20 хвилин 1,78 %0.(а.с. 2);
- акту та направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, з яких вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд у КП «Славутська МЛ» за допомогою Алкотесту 203, у результаті огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, результат тесту позитивний 1,02 %0, через 20 хвилин 1,78 %0(а.с. 3, 4);
- відеозапису події, якими підтверджується, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, результат тесту становив 1,02%0, через 20 хвилин 1,78 %0 (а.с. 10).
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.
Посилання на те, що висновок лікаря № 42 щодо результатів медичного огляду є недопустимим доказом, оскільки лікар, яка проводила огляд, не пройшла відповідну підготовку; установа не наділена правом проведення таких оглядів; прилад «Алкотест» не пройшов повірку, не заслуговують на увагу суду з наступних підстав.
Як вбачається із вказаного висновку, огляд ОСОБА_1 проводила лікар КП «Славутська МЛ ім. Ф. Михайлова» ОСОБА_3 за допомогою технічного приладу «Алкотест - 203» (а.с. 2).
Відповідно до наказу № 51 від 20.01.2020 року лікар ОСОБА_3 пройшла відповідне навчання та включена до списку лікарів Славутської ЦРЛ, які мають право проводити освідчення на стан сп`яніння (а.с. 33-35).
Відомостями із довідки директора КП «Славутська МЛ ім. Ф. Михайлова» підтверджується, що лікар ОСОБА_3 має право проводити огляди на стан сп`яніння (а.с. 32).
Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 25.05.2021 року № 1207 - Аналізатор парів алкоголю Алкотест-203, виданого ДП "Хмельницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ЕД підприємства-виробника. Свідоцтво чинне до 25.05.2022 року (а.с. 35).
Крім того, КП «Славутська МЛ ім. Ф. Михайлова», де проходив огляд ОСОБА_1 , входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 43). 
За таких обставин порушень під час огляду ОСОБА_1 в медичному закладі апеляційним судом не встановлено. 
Доводи про те, що лікар не дотримався процедури проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки з результатом тесту ОСОБА_1 не погоджувався, є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Так, із відеозапису події вбачається, що останній під час огляду у медичному закладі продував технічний прилад, результат тесту становив 1,78%0. Будь – яких заперечень, незгод щодо такого результату не висловлював. Натомість, особисто підписав висновок щодо результатів медичного огляду, в якому вказано такий результат (файл VID20210726232809).
За таких обставин у лікаря не було потреби для відбору додаткових біологічних середовищ для проведення дослідження на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . 
Отже, висновок лікаря № 42 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 є допустимим доказом у справі. 
Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення. 
Як вбачається із дисків, які надані працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого, зафіксована на відеозаписі та співпадає із особою, яка була встановлена апеляційним судом, проходив огляд на стан сп`яніння. 
Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.
Твердження про те, що джерело походження відеозапису невідоме є безпідставним та спростовується відомостями із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487893, з яких вбачається, до протоколу додаються матеріали згідно опису, в тому числі відеодоказ. 
Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з урахуванням вимог вищенаведеного Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, здійснюючи відеофіксацію події на різні технічні пристрої, в тому числі на відеореєстратор та мобільний телефон, жодних порушень не допустили, отже у місцевого суду не було підстав для витребування документів щодо правового використання вказаних технічних пристроїв.
Доводи про те, що на місці події під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його прав, чим порушив його право на захист, спростовуються змістом самого протоколу серії ДПР18 № 487893, де зазначено, що «громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП…».
Що стосується виправлень у протоколі серії ДПР18 № 487893, складеному щодо ОСОБА_1 , то апеляційний суд не вбачає таких, подвійне наведення цифри у даті складання протоколу не є виправленням. Будь – яких інших закреслень чи виправлень зі змісту протоколу не вбачається. 
Твердження про те, що протокол не містить посилання на документи, на підставі яких встановлено адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ст. 256 КУпАП не передбачено зазначення таких. 
Разом з тим, слід зазначити що ОСОБА_1 отримав копію такого протоколу, про що розписався особисто у графі «зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені дані - правильні». Будь – яких заперечень щодо правильності внесення даних не зазначав. Як вбачається із його пояснень, з протоколом не погодився лише з тих підстав, що працівники поліції його не зупинили, а переслідували. 
Отже, порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487893 від 26 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено, а тому такий є належним та допустимим доказом у справі. 
Що стосується того, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити таке.
Як вбачається із відеозапису, який наявний в матеріалах справи, після зупинки ОСОБА_4 працівники поліції, запідозривши його у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, після чого він погодився пройти такий у лікарні.
А тому, процедура проведення огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння не порушена. 
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд – 

п о с т а н о в и в :

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Федорова Н.О.