УХВАЛА

20 вересня 2021 року  
Київ
справа №340/222/20
адміністративне провадження №К/9901/30322/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну Міністерства юстиції України
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року 
у справі №340/222/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в особі голови ліквідаційної комісії Стоян Олени Геннадіївни, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в особі голови ліквідаційної комісії Стоян Олени Геннадіївни, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення" №4178/к від 23.12.2019 року;
- поновити позивача на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з питань державної реєстрації      начальника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 року;
- стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року      скасовано та прийнято нову постанову.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України (м. Дніпро) "Про звільнення"   від 23.12.2019 року № 4178/к.
Поновлено ОСОБА_1 в Південно-Східному міжрегіональному управлінні      Міністерства юстиції на      рівнозначній посаді з 26.12.2019 року.
Стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління      Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2020 року по 09.06.2021 року в розмірі 609   037,49 грн.
Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах платежів за один місяць в сумі 41376, 09 грн звернуто до негайного виконання.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2021 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України повернуто у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
16 серпня 2021 року від скаржника повторно надійшла касаційна скарга, яка передана судді-доповідачу 13 вересня 2021 року.
У тексті касаційної скарги Міністерства юстиції України заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, відповідачем оскаржується  постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року. Касаційна скарга подана (здана на пошту) 12 серпня 2021 року.
У клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, мотивуючи тим, що копію вищевказаної постанови ним отримано 28 липня 2021 року, що підтверджується копією конверта та витягом із сайту «Укрпошта».
Касаційну скаргу подано (здано на пошту) 12 серпня 2021 року, а отже протягом 30 днів з моменту отримання оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали касаційного провадження, суд зазначає наступне.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
Міністерство юстиції України у касаційній скарзі посилається на пункти 2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України: якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так, Міністерство юстиції України зазначає, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови від 09 червня 2021 року, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги,
- неправильно застосував норми матеріального права, а саме: статтю 87 Закону України «Про державну службу»; частину п`яту статті 40, статтю 235 Кодексу законів про працю України;
- застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а саме: статті 42 та 49-2 Кодексу законів про працю України; 
- не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а саме: статті 5, 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та статті 81, 110 Цивільного кодексу України, Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, що призвело до помилкового тлумачення постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», статті 22, 31 Закону України «Про державну службу»; статтю 240-1 Кодексу законів про працю України.
Скаржник зазначає, що на день подання касаційної скарги Верховний Суд, неоднозначно висловлюючи правову позицію щодо ліквідації зокрема органів виконавчої та судової влади (постанова від 26.05.2021 справи №№ 260/261/20, 140/90/20 та від 28.01.2021 справа № 520/7731/19), дійшов висновків про реорганізацію територіальних органів Міністерства юстиції України, а не їх ліквідацію. Вказане свідчить про беззастережну зміну суті нормативно-правового акту та порушення принципу розподілу влади на законодавчу, виконавчу та судову.
Щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі №340/222/20 на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України та необхідність відступу від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 26.05.2021 року у справах №260/261/20, №140/90/20; у постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №816/979/17, від 09.10.2019 у справі №208/3390/16-а, від 24.04.2020 у справі №824/168/19-а.
На думку Міністерства юстиції України, судом апеляційної інстанції безпідставно не застосовано норми матеріального права, а саме: статті 81 та 110 Цивільного кодексу України, статті 5 та 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», а також Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074.
Не враховано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2020 року у справі №640/8794/20, яке набрало законної сили 21.04.2021 року,  та яким було встановлено факт ліквідації територіальних органів Міністерства юстиції України.
Ухвалення рішення, яке набрало законної сили та яким в повному обсязі були дослідженні обставини ліквідації, а не реорганізації територіальних органів Міністерства юстиції України, відсутність його на час розгляду Верховним Судом справ у подібних правовідносинах свідчить про наявність підстав для відступу від правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 26.05.2021 року у справах №260/261/20, №140/90/20. 
Посилання скаржника щодо наявності підстав для відступу від правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №816/979/17, від 09.10.2019 у справі №208/3390/16-а, від 24.04.2020 у справі №824/168/19-а, внаслідок внесення змін до Закону України "Про державну службу", які набрали чинності 25.09.2019 року є необгрунтованим.
Так, Верховним Судом висловлено правову позицію щодо застосування норм КЗпП України під час звільнення державного службовця у період дії статті 87 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону №117-ІХ (зокрема, постанови Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №240/455/20, від 06 липня 2021 року у справі №640/3456/20).
Разом з тим, у касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник наводить пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо поновлення звільненого працівника відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" на посаді у новоутвореному органі, якої він не обіймав до звільнення, у спосіб, не передбачений статтею 235 КЗпП України.
Проаналізувавши вказані скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження на підставі пунктів 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Також Міністерством юстиції України заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду.
З огляду на заявлення клопотань, суд вважає за необхідне встановити для учасників справи строк для подання своїх міркувань та заперечень щодо заявлених клопотань.
Внаслідок відсутності складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відпустками суддів Мацедонської В. Е., Данилевич Н.А., розгляд цієї скарги відбувся після їх виходу на роботу.
Керуючись статтями 328, 329, 330, 332, 340 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Поновити Міністерству юстиції України строк на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі №340/222/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Встановити учасникам справи десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання своїх міркувань та заперечень щодо клопотань Міністерства юстиції України про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                        В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                                             Н. А. Данилевич

                                                                                                                      Н. В. Шевцова