ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 р.	Справа № 524/2262/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Комарова Владислава Анатолійовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.05.2021 р. (ухвалене  суддею Кривич Ж.О.)  по справі № 524/2262/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Інспектора роти № 1 Батальйону ПП у м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Комарова Владислава Анатолійовича,      третя особа           Батальйон ПП у м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, 
          про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 Батальйону ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Комарова В.А., в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог,  просив: визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 1 Батальйону ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Комарова В.А. серії ДП18 № 446792 від 12.03.2021 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.05.2021 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.05.2021 р.   та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому – КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля підтверджено, що  транспортний засіб FORD FOCUS,  у якого відсутні номерні знаки спереду, під керуванням позивача, який, наближаючись до  нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив  швидкість та не зупинився, чим створив  перешкоду для пішоходів.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач просив розгляд справи  проводити за його відсутністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове  засідання  всіх учасників справи, фіксування судового засідання  за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 12.03.2021 р. інспектором роти № 1 Батальйону ПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Комаровим В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 446792 від 12.03.2021 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121  КУпАП,  ч. 1  ст. 122 КУпАП за те, що він  12.03.2021 р. о 11.30 год., керуючи  транспортним засобом FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_1 , у м. Кременчук, вул. Івана Приходька, б. 39, наближаючись  до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість  та не зупинився для надання переваги в русі пішоходам, що вийшли на нерегульований пішохідний перехід, чим порушив  п. 181 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому – Правила) та керував транспортним засобом, у якого  були відсутні  номерні знаки  з переду, чим порушив  п. 2.9 в)  Правил. За вищевказані правопорушення до позивача, відповідно до ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення  у вигляді штрафу в розмірі 255  грн. 
Не погоджуючись із вищевказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню,  а справа закриттю. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим,  тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до  п. 2.9 в) Правил,  водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до ч. 1  ст. 122 КУпАП, порушення проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно  із п. 18.1  Правил, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно  із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.03.2021 р., керуючи  транспортним засобом FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_1 , у м. Кременчук, вул. Івана Приходька, б. 39, наближаючись  до нерегульованого  пішохідного переходу не зменшив швидкість  та не зупинився для надання переваги   в русі  пішоходам, що вийшли на нерегульований пішохідний перехід, чим порушив  п. 181 Правил та керував транспортним засобом, у якого  були відсутні  номерні знаки  спереду, чим порушив  п. 2.9 в)  Правил.
Проте,  наданим відповідачем відеозаписом подій, який оглянуто в судовому засіданні, не зафіксовані вказані в оскаржуваній постанові порушення.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів, що  саме позивач керував транспортним засобом  FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно  від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження особи за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення останньою адміністративних правопорушень, передбачених п. 6 ст. 121 КУпАП та  п. 1  ст. 122 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази саме зупинки транспортного засобу FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_1 та/або здійснення ним руху, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що позивач керував таким транспортним засобом. 
Таким чином, відповідачем не надано доказів вчинення позивачем правопорушення, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення, відповідальність за яке передбачена п. 6 ст. 121 КУпАП та п. 1  ст. 122 КУпАП, а ОСОБА_1 заперечує вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення.
Тобто,  доведеність факту вчинення адміністративного правопорушення даною особою та вина особи у його вчиненні є необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Проте, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не надано жодного доказу наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 6 ст. 121 КУпАП та п. 1  ст. 122 КУпАП.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.05.2021 р.  – без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно – правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 77, 243, 271, 286, 308, 316, 322, 325,  326,  328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Комарова Владислава Анатолійовича  залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.05.2021 р. по справі № 524/2262/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій