Ухвала
30 липня 2021 року
м. Київ
справа № 545/2631/19
провадження № 61-12002ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 2 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Пищевик-2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -  ОСОБА_2 , про переважне право на вступ у члени кооперативу, 
ВСТАНОВИВ:
15 липня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 2 червня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 ЦПК Україникасаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень обґрунтоване отриманням копії постанови Полтавського апеляційного суду 16 червня 2021 року.На підтвердження зазначеного заявником додано копію конверта, в якому апеляційним судом направлено копію оскаржуваного судового рішення. 
Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, щовказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень підтверджена наданим доказом, що свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин. 
Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарженнярішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року, додаткового рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року, додаткового рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 2 червня 2021 року, оскільки касаційна скарга поданазаявником протягом тридцяти днів з дня отримання нею копії оскаржуваної постанови. 
Проте касаційне провадження не може бути відкрито з огляду на наступне. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний 
пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник визначає 
пункти 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, проте узагальнене посилання заявника на вказані пункти не свідчить про визначення нею конкретних підстав, на яких подається касаційна скарга.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
ОСОБА_1 у касаційній скарзі не зазначила повне найменуванняСадівничого товариства «Пищевик-2», його місцезнаходження; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) ОСОБА_2 , його місце проживання чи перебування.
Крім того, касаційна скарга заявника не містить клопотання особи, яка подає скаргу, що суперечить вимогам пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Заявником вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України не дотримано. 
За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн).
Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн (768,40*200%), про що надати відповідний документ, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року, додаткового рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року, додаткового рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 2 червня 2021 року у цій справі.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 2 червня 2021 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків. 
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                     С. О. Карпенко