УХВАЛА

13 серпня 2021 року 
Київ
справа №240/10468/19
адміністративне провадження №К/9901/27717/21

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: 
суддя-доповідач - Гусак  М.Б., судді - Гімон М.М., Шишов О.О., 
перевіривши касаційну скаргу Відокремленого підрозділу ДПС України - Головного управління ДПС у Житомирській області (як правонаступника Головного управління ДПС у Житомирській області) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі №240/10468/19 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

27 липня 2021 року Відокремлений підрозділ ДПС України - Головне управління ДПС у Житомирській області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі №240/10468/19.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою      статті 353 цього Кодексу.

Скаржник у касаційній скарзі вказав, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України (оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2018 року у справі №816/1422/17, від  11 вересня 2019 року у справі №814/1932/17, від 16 червня 2020 року у справі №400/987/19, від 26 лютого 2020 року у справі №826/1308/18, від 28 жовтня 2019 року у справі №280/5058/18, від 11 вересня              2019 року у справі №814/1932/17, від 6 травня 2020 року у справі №640/4687/19, від 18 червня у справі 2а-1399/11/2670, від 6  березня 2018 року у справі №804/5444/16, від 16 червня 2020 року у справі №400/987/19,  від 6 серпня 2019 року у справі №160/8441/18, від 19 березня 2019 року у справі №825/2073/18, від 31 липня                2018 року у справі №808/2549/17, від 27 липня 2018 року у справі №810/2775/17, від            6 серпня 2019 року у справі №520/8681/18, від 30 січня 2020 року у справі                             № 814/1145/18).

Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У вищезазначеній постанові висновок Верховного Суду, на який посилається скаржник, стосуються оцінки доказів та встановлення обставин щодо реальності (нереальності) господарських операцій. 

Водночас, невстановлення судом апеляційної інстанції обставин у справі, від яких, як вважає позивач, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини четвертої статті 328 та частиною другою статті 353 КАС України. Однак, скаржник таку підставу касаційного оскарження не зазначає, доводів на її обґрунтування не наводить

Також Відокремлений підрозділ ДПС України - Головне управління ДПС у Житомирській області у касаційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, яке обґрунтовує тим, що вперше касаційну скаргу було подано у межах строку, встановленого статтею 329 КАС, однак, вона була повернута ухвалою  від 15 вересня 2020 року, оскільки не містила підстав касаційного оскарження. Повторно подана касаційна скарга також була повернута згідно з ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2020 з цієї ж підстави.

Посилаючись на право особи повторно звернутися з касаційною скаргою після її повернення, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень у цій справі.

Однак, невиконання особою, яка звернулася з касаційною скаргою, вимог КАС України     щодо форми та змісту касаційної скарги, що стало підставою для повернення касаційної скарги, саме по собі не є поважною причиною, яка згідно з частиною першою  статті 121 КАС України  може бути підставою для поновлення процесуального строку.       
        
Утретє з касаційною скаргою відповідач звернувся лише 27 липня 2021 року, тобто більше ніж через сім місяців після повернення попередньої та за одинадцять днів  до закінчення річного (граничного) строку на касаційне оскарження. Жодних причин, які були перешкодою для звернення з касаційною скаргою впродовж зазначеного часу, скаржником не наведено.

Поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку касаційного оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі. Скаржником таких причин не наведено.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для реалізації права на оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Згідно з частиною третьою     статті 332 КАС України     касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених        статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на наведене, касаційна скарга залишається без руху із наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції клопотання, в якому вказати інші підстави для поновлення строку касаційного оскарження з доказами на підтвердження вказаних обставин та уточнену касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись статтею    332 КАС України,

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу Відокремленого підрозділу ДПС України - Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у справі №240/10468/19 залишити без руху.

2. Встановити особі, що подала касаційну скаргу, для усунення зазначених недоліків десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.

3. Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції  Закону України від 18 червня 2020 року №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	 підпис	М. Б. Гусак	
 	 підпис	М. М. Гімон	
 	 підпис	О. О. Шишов