ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13949/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року (суддя Горбалінський В.В., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 29.04.2021 року) в справі №160/13949/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію, -
в с т а н о в и в:
05.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання протиправними дії, вчинені Військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року (в порядку ст. 383 КАС України). У заяві просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , вчинені на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року, щодо нарахування індексації його грошового забезпечення за період проходження військової служби з 08.09.2016 року по 28.02.2017 року із застосуванням базового місяця – січень 2016 року; постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати  Військовою частиною НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату індексації його грошового забезпечення за період проходження військової служби з 08.09.2016 року по 28.02.2017 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року та з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для належного розгляду його заяви. Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказував, що 19 березня 2021 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року по справі №160/13949/20 та надати детальну довідку-розрахунок грошових сум, що нараховані та виплачені на виконання зазначеного рішення. 08 квітня 2021 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року по справі №160/13949/20 Військовою частиною НОМЕР_1 перераховано 12592,68 грн. 19 квітня 2021 року Військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку від 10.02.2021 року № 131 з помісячним розрахунком індексації мого грошового забезпечення, відповідно до якої розмір індексації мого грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2017 року по 25.09.2018 року склав 2582,69 грн. Вважаючи, що дії, вчинені Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року, подав заяву до суду в порядку ст. 383 КАС України. Апелянт вказував що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Апелянт вказував, що день, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів, якщо цей день встановити точно неможливо строк обчислюється з дня коли, особа повинна була дізнатися про порушення свої прав. Разом з тим, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Апелянт вказував, що 08 квітня 2021 року Військовою частиною НОМЕР_1 перераховано на його рахунок 12592,68 грн. Станом на 17.05.2021 року офіційна відповідь від Військової частини НОМЕР_1 на його звернення від 19.03.2021 року, не надійшла. Підтвердити дату отримання від Військової частини НОМЕР_1 довідки з розрахунком індексації, що буда нарахована на виконання судового рішення не має можливості, оскільки офіційна відповідь не надходила, текст довідки був надісланий у вигляді фото через мобільний додаток. Апелянт вказував, що висновки суду першої інстанції є передчасними, достовірно встановити коли саме відповідач надіслав довідку, неможливо, та передчасно робити висновок про пропуск строку подання заяви у порядку ст. 383 КАС України. Суд першої інстанції належно не перевіривши доводи в частині дотримання строку звернення із заявою, дійшов помилкових висновків про те, що такий строк був дійсно пропущений чи недотриманий.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції вказував, що   заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. Як доказ протиправних дій Військової частини НОМЕР_2 , вчинених на виконання рішення суду, ОСОБА_1 надав довідку Військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2021 року №131, однак доказів отримання позивачем означеної довідки не надано. Не доведено отрмиання довідки 19.04.2021 року. Заяву може бути подано в десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення даної заяви заявнику.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного  адміністративного суду від 20.01.2021 року визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1   щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням за період з 08.09.2016 року по 25.09.2018 року, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням за період з 08.09.2016 року по 25.09.2018 року, виходячи з розміру і ротового забезпечення на день звільнення з військової служби; визнано протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2017 року по 25.09.2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2017 року по 25.09.2018 року; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 08.09.2016 року по 28.02.2017 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 08.09.2016 року по 28.02.2017 року.
З метою виконання рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки, нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 року по 28.02.2018 року, просив надати довідку – розрахунок грошових сум, що нараховані та виплачені на виконання рішення суду.
Згідно витягу про перерахування коштів, який наданий ОСОБА_1 , Військовою частиною НОМЕР_2 здійснено перерахування йому коштів у сумі 12592,68 грн. 08.04.2021 року.
Згідно довідки від 10.02.2021 року № 131 про помісячний розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження та перебування на фінансовому (грошовому забезпеченні) у військовій частині, сума індексації за березень 2017 року по лютий 2018 року склала 2582,69 грн.  
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 року було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду інформацію, коли ОСОБА_1 була видана довідка від 10.01.2021 року № 131, коли ОСОБА_1 було перераховано індексацію грошового забезпечення згідно довідки від 10.01.2021 року № 131у сумі 2582,69 грн.
На виконання ухвали, Військової частиною НОМЕР_1 надано пояснення та повідомлено, що про довідку від 20.02.2021 року № 131 про помісячний розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 поінформовано 10.02.2021 року. Повідомлено, що ОСОБА_1 було перераховано належну йому індексацію на виконання рішення суду 07.04.2021 року, що підтверджується копією розрахунково-платіжної відомості № 39 та копією відомості про перерахування коштів на картку ОСОБА_1 12592,68 грн. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року не було встановлено розмір індексації, а лише період з 01.03.2017 року по 25.09.2018 року, тобто Військова частина НОМЕР_1 самостійно обчислила розмір індексації за вказаним судом в рішенні період.
Згідно частин 1, 4, 5 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Норма щодо десяти днів звернення із заявою має імперативний характер, вказує суду на дії щодо заяв про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень. 
Заяву, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. ОСОБА_1 дізнався про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 08.09.2016 року по 28.02.2017 року 09.04.2021 року, отримавши перераховані кошти. Позивач не заперечує про свою обізнаність про нараховану та виплачену суду індексації грошового забезпечення 09.04.2021 року, проте з заявою у відповідності ст. 383 КАС України звернувся до суду 21.04.2021 року.
Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббінгс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45). 
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду.
В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. 
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Судом першої інстанції правомірно повернуто заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку подання заяви.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержання норм процесуального права.
Керуючись статями 122, 315, 316, 321, 322, 383 КАС України, суд, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року в справі №160/13949/20 – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова