ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1871/20                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Гаврилюк В.О.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
             Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Кобаля М.І.
                                                                 Коротких А.Ю.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 ,  Черкаської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач -   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 291 від 10.04.2020 року першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження прокурором відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;
- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Черкаської області № 122к від 28.04.2020 року, про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року. Підстава рішення кадрової комісії № 1 від 10.04.2020 року № 291;
- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 30.04.2020 року на рівнозначній (прирівняній) посаді прокурора відділу, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;
- стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.04.2020 року і до моменту фактичного поновлення на роботі;
- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року адміністративний позов  задоволено повністю.  
Визнано протиправним та скасовано рішення № 291 від 10.04.2020 першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження прокурором відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Черкаської області № 122к від 28.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року.
Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 30 квітня 2020 року або на рівнозначній посаді у Черкаській обласній прокуратурі.
Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 170509 (сто сімдесят тисяч п`ятсот дев`ять) грн 32 коп. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 30 квітня 2020 року або на рівнозначній посаді у Черкаській обласній прокуратурі.
Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 17552 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 43 коп. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зазначивши суму 250 622,16 грн. (двісті п`ятдесят тисяч шістсот двадцять дві гривні шістнадцять копійок) з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у межах стягнення за один місяць в сумі 25 185,07 грн (двадцять п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять гривень сім копійок) допустити до негайного виконання. В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 580/1871/20 прошу залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Також, не погодившись з рішенням суду, відповідач - Офіс Генерального прокурора звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на відсутність акту технічного збою та вказує, що позивач під час тестування до членів кадрової комісії зі скаргами не зверталася.
Крім того, не погодившись з рішенням суду, відповідач - Черкаська обласна прокуратура звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.  Зокрема, апелянт вказує, що пунктом 6 розд. І Порядку № 221 визначено такий етап атестації, як іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та зазначає, що тестування на загальні здібності та навички включено до процесу атестації прокурорів з метою з`ясування загального рівня їх здібностей та компетентності як однієї з характеризуючих ознак для визначення професійності компетентності.
11 травня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
17 травня до суду апеляційної інстанції від відповідача - Офісу Генерального прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
07 червня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача  - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 1998 року проходила службу в органах прокуратури на різних посадах, остання - прокурор відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області.
Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року № 113-IX, усі працівники органів прокуратури підлягають проходженню атестації на підставі Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 року № 221.
04 березня 2020 року ОСОБА_2 , відповідно до встановленого графіка, прийнято участь в атестації прокурорів регіональних прокуратур, яке відбулося в м. Києві, куди ОСОБА_2 офіційно було відряджено та складено тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора за результатами якого вона набрала 91 бал.
За результатами проведення атестації прокурорів Першою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийняте рішення від 10 квітня 2020 року № 291 про неуспішне проходження ОСОБА_2 атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. У рішенні зазначено, що прокурор відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички набрала 91 бал, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, а тому, вона не допускається до етапу проходження співбесіди.
На підставі вказаного рішення, наказом прокуратури Черкаської області від 28 квітня 2020 року № 122к ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30.04.2020 року.
З вказаним наказом ОСОБА_2 ознайомлено 07.05.2020 року, що підтверджується її особистим підписом.
Не погоджуючись із рішенням про неуспішне проходження атестації та наказом про звільнення, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України регулюється Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).
До 25 вересня 2019 року частиною 1 статті 7 Закону України «Про прокуратуру» визначалось, що систему прокуратури України становлять: Генеральна прокуратура України; регіональні прокуратури; місцеві прокуратури; військові прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX (далі - Закон №113-IX) були внесені зміни у названий закон та запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Пунктом 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
У відповідності до п. 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
Нормами пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.
Згідно пунктів 10-11 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.
Пунктом 12 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX передбачено, що предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора; професійної етики та доброчесності прокурора.
Положеннями пункту 13 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX визначено, що атестація прокурорів включає такі етапи: складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.
Нормами п. 14 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX закріплено, що графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.
За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором   (пункт 16 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ).
У відповідності до п. 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.
Пунктом дев`ятим розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.
Згідно підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.
В силу пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).
Пунктом 1 розділу І Порядку №221 визначено, що атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
У відповідності до пунктів 2, 4 розділу І Порядку №221, атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.
Згідно пункту 6 розділу І Порядку №221, атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
За правилами пунктів 7-9 розділу І розділу І Порядку №221, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.
За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 цього Порядку.
Згідно  пункту 10 розділу І Порядку №221, заява, вказана у пункті 9 розділу І цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.
Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку №221, особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.
Порядок складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки регламентовано приписами розділу ІІІ Порядку №221.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №221, у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуваннізакону, відповідності здійснювати повноваження прокурора кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку №221, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).
Кадрова комісія може прийняти рішення про складання прокурорами іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки в один день. У цьому випадку, кадрова комісія формує графік складання вказаних іспитів із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестувань, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспитів. До складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки допускаються прокурори, які за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрали кількість балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, встановлений у пункті 4 розділу ІІ цього Порядку.
Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку №221, зразок тестових питань та правила складання іспиту оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту.
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №221 передбачено, що тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії.
Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту встановлює своїм наказом Генеральний прокурор після складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №221).
Прохідний бал для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки встановлено наказом Генерального прокурора від 21 лютого 2020  року № 105 та становить 93 бали.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку №221, прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Інші питання, пов`язані із проведенням атестації прокурорів, врегульовані розділом V Порядку №221.
Так, уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група відповідної кадрової комісії (пункт 1 розділу V Порядку №221).
Приписами п. 2 розділу V Порядку №221 передбачено, що у разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.
В силу вимог п. 3-1 Порядку №221, прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом прокуратури Черкаської області від 28 квітня 2020 року №122к звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 квітня 2020 року (Т. 1 а.с. 73).
Підставою прийняття вищевказаного наказу стало рішення Кадрової комісії №1 від 10 квітня 2020 року №291 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» (Т. 1 а.с. 57).
Колегія суддів зазначає, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто, спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, оскаржуване рішення Кадрової комісії №1 є, згідно вимог Закону №113-IX, безальтернативною підставою для прийняття наказу про звільнення позивача з посади, а тому, таке рішення має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на що, повинно відповідати вимогам частини 2 статті 2 КАС України.
Так, у рішення Кадрової комісії №1 від 10 квітня 2020 року №291 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» зазначено, що керуючись пунктами 13, 16, 17 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та пунктом 6 розділу І, пунктом 6 розділу III Порядку проходження прокурорами атестації, враховуючи, що прокурор відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області, ОСОБА_1 за результатами складення іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички набрала 91 бал, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту, вона не допускається до етапу проходження співбесіди. У зв`язку з цим прокурор відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області, ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію. 
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 зверталася до Голови кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур із заявою від 05 березня 2020 року (Т. 1 а.с. 20-21).
У вищевказаній заяві позивач, зокрема, зазначила, що під час проходження 04.03.2020 року другого етапу тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, комп`ютерна система, за допомогою якої у неї перевірялись здібності, працювала некоректно, зокрема, при переході з питання на наступне запитання «зависала».
У зв`язку з цим, позивач просила надати можливість повторно пройти другий етап тестування на загальні здібності.
Результати розгляду заяви ОСОБА_1 відображено в Протоколі №9 засідання Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 13 квітня 2020 року, відповідно до якого, у задоволенні такої заяви позивачу (як і чисельній кількості інших прокурорів) було відмовлено з посиланням на те, що актами підтверджується лише в одному випадку, що мав місце технічний збій. Крім того, зазначено, що прокурори із відповідними заявами до членів комісії по проходження етапу тестування не зверталися, а вказали цю обставину лише після неуспішного його проходження (Т. 1 а.с 49-52).
Таким чином, комісія дійшла висновку, що підстави для повторного проходження прокурорами етапу тестування, передбачені у пункті 7 Порядку №221, відсутні.
Надаючи оцінку діям членів комісії в цій частині, необхідно зауважити, що на підставі пункту 2 розділу V Порядку №221 у разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.
Як було вищезазначено, у заяві ОСОБА_1 вказала, що під час проходження 04 березня 2020 року другого етапу тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки комп`ютерна система працювала некоректно.
В Протоколі №9 засідання Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 13 квітня 2020 року підтверджено, що під час проходження прокурорами тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки в одному випадку мав місце технічний збій.
Також, у даному Протоколі №9 зазначено, що під час проведення тестування на загальні здібності та навички лише 02 березня 2020 року виникли серйозні технічні проблеми, що призвели до зриву тестування під час його проведення (офіційний лист ТОВ «САИМЕТРІКС-Україна»).
Вищевказані обставини свідчать про те,  що під час проходження прокурорами тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки в окремих випадках були зафіксовані технічні проблеми, які вплинули на результат тестування.
Крім того, у апеляційній скарзі Офісом Генерального прокурора зазначено, що з приводу існування технічних збоїв в системі тестування, крім позивача, до відповідача звертався ще 81 прокурор, які приймали у ньому участь.
Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що заява позивача за її змістом не була розглянута, відповідач обмежився лише вказівкою на те, що під час проходження тестування прокурори не зверталися до представників кадрової комісії та робочої групи для фіксації технічної несправності комп`ютерної техніки чи програмно-апаратного комплексу у відповідних актах.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, чи перевірявся при розгляді заяви ОСОБА_1 від 05 березня 2020 року факт некоректної роботи програмно-апаратного комплексу, на якому проводилось тестування.
Отже, Перша кадрова комісія, приймаючи рішення, викладене у Протоколі №9 засідання Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 13 квітня 2020 року та перевіряючи аргументи заяви позивача від 05 березня 2020 року, не вжила жодних заходів щодо перевірки обставин, викладених у ній, обмежившись лише посиланням на відсутність існування акту.
Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що ні Правилами складання іспитів, ні Порядком №221 не передбачено складання відповідних актів технічних збоїв під час виконання іспиту, на які посилався відповідач у своєму Протоколі №    9 від 13 квітня 2020 року, не визначено їх форму та не встановлено порядку перевірки інформації, яка в них відображена.
Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постановах від 24 червня 2021 року у справі № 280/5009/20 та від 03 червня 2021 року у справі № 640/9398/20.
З огляду на зазначене, посилання апелянта - Офісу Генерального прокурора на відсутність акту технічного збою та на те, що позивач під час тестування до членів кадрової комісії зі скаргами не зверталася, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Таким чином, відповідачем - Першою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора на підставі належних та допустимих доказів не спростовано того, що під час проходження іспиту мали місце технічні проблеми, які вплинули на результат тестування.
З огляду на зазначене, оскаржуване рішення кадрової комісії щодо позивача не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки, кадровою комісією не було надано оцінку всім обставинам, що передують прийняттю рішення, зокрема, і обставинам викладеним в заяві позивача.
Виходячи зі змісту пункту 7 розділу І Порядку № 221, колегія суддів зазначає,  якщо у процесі проходження прокурорами атестації на етапі складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки мали місце технічні проблеми, то такий іспит є таким, що не відбувся з причин незалежних від членів комісії та особи, яка його складала. 
Враховуючи вищевказане,  наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» від 10 квітня 2020 року №291.
З приводу посилання суду першої інстанції на те, що неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки не є підставою для застосування пп. 2 п. 19 Розділу ІІ Закону № 113-ІХ, оскільки тестування на загальні здібності та навички не є предметом атестації, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 13 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.
Підпунктом 2 пункту 6 розділу І Порядку №221 передбачено, що атестація включає такі етапи, зокрема, складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки
Таким чином, Порядок проходження прокурорами атестації, затвердженим наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 передбачено складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
При цьому, колегія суддів зазначає, що правомірність вищевказаного Порядку №221 не є предметом даного спору.
Оскільки, оскаржуваний наказ прокуратури Черкаської області від 28 квітня 2020 року №122к, яким звільнено ОСОБА_1 , прийнятий на підставі рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 10 квітня 2020 року №291, щодо якого в межах спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку про його протиправність, судом першої інстанції, також, правомірно задоволено позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу прокуратури Черкаської області № 122к від 28 квітня 2020 року.
Водночас, як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22 лютого 2021 року, судом поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 30 квітня 2020 року або на рівнозначній посаді у Черкаській обласній прокуратурі.
Визначаючи спосіб захисту прав ОСОБА_1 , які були порушені внаслідок незаконного звільнення, колегія суддів враховує, що Закон України «Про прокуратуру» не визначає правових наслідків незаконного звільнення прокурора з посади. У зв`язку з цим, при виборі способу поновлення прав позивача колегія суддів керується Кодексом законів про працю України.
Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Зазначена норма права вказує на те, що суд, встановивши факт звільнення без законної на те підстави, зобов`язаний поновити працівника на раніше займаній посаді.
Відповідно до ст. 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 493 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».
Кодекс законів про працю України не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та у ст. 240-1 КЗпП України. Відтак, суд установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого   законом   порядку, зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що вкладена в постановах від 11 лютого 2021 року у справі № 640/21065/18, від 27 квітня 2021 року у справі № 826/8332/17, від 31 травня 2021 року у справі № 0840/3202/18.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 слід поновити на посаді, з якої її було звільнено, а саме, на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області.
Як було вищезазначено, наказом прокуратури Черкаської області від 28 квітня 2020 року № 122к ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області, на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2020 року.
Відповідно до абз. 2 п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.
Оскільки, ОСОБА_3 звільнено з займаної посади з 30 квітня 2020 року, тобто, саме ця дата є останнім робочим днем, позивач підлягає поновленню на посаді з 01 травня 2020 року.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення наступного змісту:
«Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 01 травня 2020 року».
Кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 01 травня 2020 року до 22 лютого 2021 року, враховуючи вимоги статі 73 КЗпП України та розпоряджень Кабінету Міністрів України від 23.10.2019 р. № 995-р та від 30.09.2020 р № 1191-р, становить 203 робочі дні,  а саме: за травень 2020 року - 19 робочих днів; за червень 2020 року - 20 робочих днів; за липень 2020 року - 23 робочих дні; за серпень 2020 року - 20 робочих днів; за вересень 2020 року - 22 робочих дні; за жовтень 2020 року - 21 робочий день; за листопад 2020 року - 21 робочий день; за грудень 2020 року - 22 робочих дні; за січень 2021 року - 19 робочих днів;  до 22 лютого 2021 року - 16 робочих днів.
В силу вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 821/255/17, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.   
Так, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції при визначенні розміру такого середнього заробітку виходив з даних, зазначених у  довідці прокуратури Черкаської області від 01 вересня 2020 року № 18-137вн-20.
Відповідно до вищевказаної довідки, заробітна плата ОСОБА_1 у липні 2020 року складала 18200 грн., у серпні 2020 року - 16905 грн. Загальний розмір заробітної плати позивача за липень - серпень 2020 року складає 35105 грн. Розмір середньоденної заробітної плати: 835,83 грн.
З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100) передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. 
За приписами пункту 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Отже, при визначенні розміру середньої заробітної плати ОСОБА_1 необхідно враховувати виплати за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню позивача з роботи, а саме: лютий та березень 2020 року.
У відповідності до  довідки прокуратури Черкаської області від 26 травня 2020 року № 18-408вих-20, заробітна плата позивача у лютому 2020 року складала 24  939,43 грн., у березні 2020 року складала 10  688,33 грн., всього - 35  627,76 грн. Середньоденна заробітна плата складала 1  228,54 грн. (Т. 1 а.с. 79).
Отже, стягненню з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1  підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 249  393,62 грн. (1  228,54 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 203 днів (робочі дні за час вимушеного прогулу) з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини рішення наступного змісту: «Стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 249 393 (двісті сорок дев`ять тисяч триста дев`яносто три) грн. 62 коп. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів». 
Надаючи оцінку доводам апелянтів, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…». 
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині невірно встановив обставини справи, зокрема, невірно визначив посаду, на якій підлягає поновленню позивач, дату, з якої слід поновити позивача та розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з цим, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, та, відповідно, рішення суду першої інстанції - зміні, виклавши абзаци перший, четвертий, п`ятий, сьомий та восьмий резолютивної частини рішення наступного змісту:
«Адміністративний позов задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 01 травня 2020 року.
Стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 249 393 (двісті сорок дев`ять тисяч триста дев`яносто три) грн. 62 коп. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 01 травня 2020 року.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць». 
В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права частково призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає зміні.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Черкаської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора -  задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року змінити, виклавши абзаци перший, четвертий, п`ятий, сьомий та восьмий резолютивної частини рішення наступного змісту:
«Адміністративний позов задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 01 травня 2020 року.
Стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 249 393 (двісті сорок дев`ять тисяч триста дев`яносто три) грн. 62 коп. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області з 01 травня 2020 року.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць».
В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                  Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                             Кобаль М.І.
                                                                                                  
                                                                                                      Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 08.07.2021 р.