П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/2800/21	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИТОТРЕЙД» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИТОТРЕЙД» (далі – ТОВ «ВИТОТРЕЙД») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі – ГУ ДПС в Одеській області), в якому просило:
-                    визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 10.02.2021 року №21370 про відповідність ТОВ «ВИТОТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податку;
-                    зобов`язати виключити ТОВ «ВИТОТРЕЙД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Обґрунтовуючи вимоги платник податків указував, що спірне рішення не є обґрунтованим, оскільки не містить підстав та причин віднесення платника податків до ризикових, відповідно до п.8 Критеріїв ризиковості платника податків.
Позивач стверджує про те, що контролюючий орган, процитувавши зміст п.8 Критеріїв ризиковості платника податків, в рядку «Податкова інформація» не зазначив суть та характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення, не ідентифікував конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, позов ТОВ «ВИТОТРЕЙД» задоволено.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із відсутності будь-яких доказів на підтвердження податкової інформації на підставі якої прийняте оскаржуване рішення про включення позивача до переліку ризикових платників податків, а також із відсутності доказів того, що контролюючий орган вчиняв будь-які дії, спрямовані на перевірку отриманої податкової інформації, шляхом направлення відповідного запиту платнику податків.
Обґрунтовуючи можливість оскарження рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості, а також подальше включення підприємства до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, суд першої інстанції вказав, що  наявність запису в базах даних ДПС України про позивача як «ризикове підприємство» порушує права та охоронювані законом інтереси платника податків, оскільки не дозволяє виконувати покладений, на останнього, обов`язок щодо реєстрації податкових накладних (п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України), що фактично позбавляє можливості належним чином проводити свою господарську діяльність.

Також суд першої інстанції вважав, що належним способом захисту прав та інтересів позивача, який забезпечить ефективне поновлення його порушених прав, є зобов`язання суб`єкта владних повноважень виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що спірне рішення про відповідність ТОВ «ВИТОТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податку прийнято у відповідності до вимог Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (далі – Порядок №1165).
Апелянт вказує, що, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, до контролюючого органу не надходили документи від ТОВ «ВИТОТРЕЙД», які б могли слугувати підставою для розгляду питання виключення платника податків з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

Далі, скаржник стверджує про те, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
Водночас, на думку скаржника, дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи результатів засідання Комісії не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі з метою здійснення відповідних прав та обов`язків.

Позивач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про її необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Обґрунтування відзиву відтворює позицію суду першої інстанції, яка зводиться до протиправності спірного рішення.
Також позивачем подана заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та супроводження справи в суді апеляційної інстанції. Заявлені витрати позивача складають 5   000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Фактичні обставини справи.

Основним видом діяльності ТОВ «ВИТОТРЕЙД» є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.
10 лютого 2021 року позивачу, через електронний кабінет, від ГУ ДПС в Одеській області надійшло рішення №21370 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку (а.с.15).
Відповідно до даного рішення, комісією регіонального рівня, у відповідності до п.8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, в графі «податкова інформація» зазначено: «здійснює придбання у контрагентів-постачальників з ознаками ризиковості».

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Передусім, колегія суддів бажає надати оцінку доводу апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, який полягає в тому, що спірне рішення не породжує правових наслідків для платника податків та не порушує його права, а тому не може бути оскаржено до суду.

Так, додатком 4 до Порядку №1165 затверджено типову форму рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яка містить наступне формулювання:
«Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку».

Отже, з наведеного убачається, що, положення Порядку №1165, яким і керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті спірного рішення, встановлюють можливість платника податку оскаржити рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, у тому числі у судовому порядку.

Відтак, надання оцінки правомірності такому рішенню у межах судового оскарження на відповідність критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, відповідає завданням адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10.02.2021 року №21370 є індивідуальним актом у відношенні до ТОВ «ВИТОТРЕЙД» у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, а тому може бути оскаржене у судовому порядку.
Аналогічний висновок також випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 340/474/20, від 05.01.2021 року у справі №640/11321/20, від 16.02.2021 року у справі №280/3235/20.

Оцінюючи законність оскаржуваного рішення як акта індивідуальної дії, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (Додаток 4).
У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Одним з критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість,  закріпленого у Додатку 1 до Порядку №1165, є наявність у контролюючого органу податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності, під час виконання покладених контролюючим органом завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування (п. 8 Додатку 1).
Саме цей пункт Порядку №1165 вказаний у  рішенні від 10.02.2021 року №21370.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що оскаржуване рішення побудовано на припущеннях, адже відсутній жодний доказ на підтвердження інформації ризиковості здійснення ТОВ «ВИТОТРЕЙД» господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
На думку колегії суддів наведена позиція суду першої інстанції відповідає правовим висновкам Верховного Суду, що наведені в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №340/474/20, де  наголошено, що Комісія, приймаючи рішення з урахуванням того, що товариство ймовірно є учасником формування схемного податкового кредиту, згідно з наявною інформацією, має обґрунтувати суду, на підставі якої інформації зроблений такий висновок та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.

У розрізі наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що оскаржуване рішення від 10.02.2021 року №21370 прийнято ГУ ДПС в Одеській області без наявних на те правових підстав та з порушенням, передбачених Порядком №1165 і Додатку 1 до нього, процедури і передумов його прийняття, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що останній як індивідуальний акт має бути визнаний протиправним та скасованим.

Далі, слід зазначити, що положеннями п.6 Порядку №1165 закріплено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.
За таких обставин, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що належним і повним способом захисту порушених прав ТОВ «ВИТОТРЕЙД» є зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області виключити позивача з переліку платників податку, що відповідають критеріям ризиковості.

Розглядаючи заяву адвоката позивача – Войтенко К. В. щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, на стадії апеляційного провадження, колегія суддів виходить з такого.
За приписами статті 134 КАС України:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частина перша статті 139 КАС України, яка містить положення про  розподіл судових витрат унормовує, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До початку розгляду справи, представник ТОВ «ВИТОТРЕЙД» - адвокат Войтенко К. В. подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5   000 грн. за надання юридичних послуг під час апеляційного провадження у даній справі, а саме: за складання відзиву на апеляційну скаргу.
З метою підтвердження вказаних витрат, адвокатом долучено до матеріалів справи копії:
-          договору про надання правової допомоги №2202/1 від 22.02.2021 року;
-          додаткової угоди №1 від 11.06.2021 року до вказаного договору №2202/1;
-          прибутковий касовий ордер №9 від 11.06.2021 року;
-          рахунку на оплату  замовлення №1 від 11.06.2021 року за підготовку відзиву та супроводження справи в суді апеляційної інстанції, в якому вказано, що за годину витраченого часу сума гонорару становить 1   000 грн., усього витрачено 5 годин (5   000 грн.).

Як вже було вказано вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, 05 серпня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ГУ ДПС в Одеській області про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
У даному клопотанні суб`єкт владних повноважень просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки дана справа належить до категорії справ незначної складності, правнича допомога не підтверджена належними документами та заявлена позивачем сума є неспівмірною із складністю справи.

Суд апеляційної інстанції оцінивши докази щодо складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дійшов висновків, що заявлена сума до відшкодування є надмірною.
Так, дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, предметом оскарження є рішення про відповідність підприємства критеріям ризиковості платника податку, за цією категорією справ є велика кількість усталеної судової практики.
Також слід зазначити, що доводи відзиву на апеляційну скаргу повторюють зміст позову та рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що адвокатом виконаний незначний обсяг юридичної роботи щодо підготовки відзиву на апеляцію.
Отже, з урахуванням фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суд вважає необхідним присудити на користь ТОВ «ВИТОТРЕЙД» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2   000 грн.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до п.10 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Суд правомірно розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, адже, остання не відноситься до справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИТОТРЕЙД» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код за ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИТОТРЕЙД» (код за ЄДРПОУ 43364508) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2   000 (дві тисячі) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 12.08.2021 року.