Справа № 343/488/21 
Провадження № 22-ц/4808/1300/21 
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       головуючої                        Томин О.О.
                       суддів:                        Горейко М.Д., Пнівчук О.В.
за участю секретаря        Єлісевич О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» на ухвалу Долинського районного суду, постановлену суддею Турашем В.А. 13 липня 2021 року в м. Долині у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
в с т а н о в и в:
У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 17112,94 грн.
Рішенням Долинського районного суду від 12.05.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» суму боргу - 17112 гривень 94 копійки.
07.07.2021 року представник ТОВ «Галицька торгова компанія» Захаріїв В.Б. звернувся до Долинського районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати.
Ухвалою Долинського районного суду від 13 липня 2021 року в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ТОВ «Галицька торгова компанія» Захаріїв В.Б. подав апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановлену з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, а отже і судовий збір підлягав покладенню на відповідача в повному обсязі згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Оскільки судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат, то таке слід було вирішити в порядку ухвалення додаткового рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
З огляду на викладене просить ухвалу від 13 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове додаткове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити, вирішити питання про судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України відповідач не скористався.
В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом до  ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» просило стягнути з відповідача на їх користь борг за договором позики в сумі 17112,94 грн. (а.с. 1).
Рішенням Долинського районного суду від 12.05.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» суму боргу – 17112,94 грн. (а.с. 41, 43-44).
Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «Галицька торгова компанія» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення постановлено стосовно всіх позовних вимог, які ставив позивач у своїй позовній заяві, а тому підстави для задоволення такої заяви відсутні.
Однак апеляційний суд не може погодитися із таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п.п. 35, 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.
Виходячи з аналізу зазначених норм права, вирішення питання стягнення судового збору є обов`язком суду, що вирішується за результатами розгляду справи, та не належить до позовних вимог.
Схожі висновки містяться в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №326/6039/15-ц (провадження №61-24334св18), від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18 (провадження №К/9901/21650/19).
Разом з тим, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, зокрема, сплаченого при поданні позову позивачем судового збору. А відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, також не врахував зазначених вище вимог права та фактично не вирішив це питання.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи вимоги ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити додаткове рішення у даній справі, оскільки рішення по суті спору приймалось судом першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» задовольнити частково.
Ухвалу Долинського районного суду від 13 липня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        М.Д. Горейко
                                                                       О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 15 вересня 2021 року.