Справа № 161/7095/21 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1012/21  Категорія: 84 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
19 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
       
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І., 
секретар Вакіна Д. О.,
з участю: представника скаржника ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича від 13 жовтня 2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, боржник - Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року,-
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року стягувач  ОСОБА_2   звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Трофимюка П. В. 
Посилалася на те, що державним виконавцем Трофимюком П.В. 13.10.2020 повернуто виконавчий лист виданого 24.01.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/15851/19, стягувачу без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник – ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» належить до сфери управління Державного агентства резерву, а згідно з ст. 4 ЗУ «Про державний матеріальний резерв» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Разом з тим, навіть за відсутності коштів, на які можливо звернути стягнення, державний виконавець не мав права виносити дану постанову та повертати без виконання виконавчий лист, а був зобов`язаний передати виконавчий документ із іншими матеріалами виконавчого провадження керівнику для направлення до органів Казначейства і після виплати йому коштів винести постанову про заміну стягувача. У зв`язку з цим, він звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Штепи С.О. зі скаргою на оскаржувану постанову про повернення стягувачу виконавчого листа від 13.10.2020, він подав скаргу до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артема Ляшенка в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», однак у задоволенні такої йому також було відмовлено. Враховуючи, що оскарження рішення державного виконавця в позасудовому порядку ніякого результату не дало, в лютому 2021 року він подав скаргу до Луцького міськрайонного суду Волинської області, яку ухвалою суду від 22.02.2021 було повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України. Матеріали вказаної справи були одержані ним 23.03.2021. 
Враховуючи наведене, просив суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк на подання даної скарги; визнати постанову державного виконавця від 13.10.2020 року про повернення йому виконавчого документа неправомірною та скасувати; зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання рішень».
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року провадження у справі закрито.
Роз`яснено заявнику ОСОБА_2 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції Волинського окружного адміністративного суду.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою стягувач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до Луцького міськрайонного суду Волинської області для продовження розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали.
Заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з таким.
З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/15851/19 було видано виконавчий лист за № 144 про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в користь ОСОБА_2 заборгованості по в розмірі 133166,02 грн. (а.с. 5).
28.01.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 61082740.
Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Луцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Будь С.Л. перебувало зведене виконавче провадження за № 57212311 про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на користь працівників даного підприємства заробітної плати та інших виплат, пов`язаних із трудовими правовідносинами на загальну суму 3769159 грн. 88 коп.
Виконавче провадження № 61082740, відкрите на виконання виконавчого листа № 144, було приєднано до складу зведеного виконавчого провадження № 57212311.
На підставі постанови заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Артема Ляшенка про передачу зведеного виконавчого провадження АСВП № 57212311 за виконавчими документами про стягнення заборгованості із ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» зведене виконавче провадження № 57212311 було передано з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 24.03.2020 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Трофимюка П. В. від 13.10.2020 ВП № 61082740 повернуто виконавчий документ стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглядав справу.
Відповідно до 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України та статей 339, 340 ГПК України у редакціях від 03 жовтня 2017 року, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.
Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження». 
За правилами цього закону передбачено особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Аналогічні вимоги містить Інструкція у редакції, чинній на час розгляду справи та поширюється на випадки відкриття виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій приватним виконавцем.
Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.
Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.
Суд такими повноваженнями не наділений.
Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.
Водночас статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.
Відповідно до частини першої цієї статті, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Разом з тим у частині п`ятій статті 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.
Тобто, частина п`ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.
Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Долученою до матеріалів цивільної справи Обліковою карткою на зведене виконавче провадження №57212311 підтверджується об`єднання в зведене виконавче провадження виконавчих документів за рішеннями ухваленими за правилами різних юрисдикцій, зокрема: Луцького міськрайонного суду Волинської області (№з/п 1-20, 23-54, 56-79, 81-119, 121-125, 127-128, 134), Господарського суд Волинської області (№з/п 21,22, 120, 129-133, 135-146 ), Волинського окружного адміністративного суду (№з/п 55, 126, 147, 148), ГУ ДПС у Волинській області (№з/п 80).
З огляду на вище викладене, першої інстанції дійшов правильного висновку, що скарга  ОСОБА_2  не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стягувач оскаржує дії державного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження спростовуються Обліковою карткою на зведене виконавче провадження №57212311, де зазначено під номером 58, виконавче провадження № 61082740.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно взяв до уваги облікову карту на зведене виконавче провадження, які не були надіслані заздалегідь заявнику суд відхиляє, оскільки обсяг таких доказів становить 25 аркушів, тобто є надмірним, що відповідно до п. 9 ст. 83 ЦПК України не позбавляє можливості посилання на такі докази.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При постановленні оскарженої ухвали суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду від 15.05.2021 в даній справі - без змін.
Відповідно до положень частини І статті 256 ЦПК України, апеляційний суд роз`яснює позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 367, 375,382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді