П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/4247/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ в Херсонській області від 06.08.2020 р. № 965230188268 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , яким з 01.08.2020 р. зменшено розмір пенсії з 9876,33 грн. до 6442,81 грн. 
- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.08.2020 року пенсії у меншому розмірі 6442,81 грн.;
- зобов`язати відповідача з 01.08.2020 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 9876,33 грн., що був встановлений з 01.05.2020 року, згідно розпорядження ГУ ПФУ в Херсонській області по особовому рахунку № НОМЕР_1 ;
- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю між сумою пенсії, яку він отримав до 01.08.2020 року та сумою пенсії, яку він отримує після 01.08.2020 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначав про протиправність дій ГУПФ в Херсонські області щодо приведення пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства та рішення відповідача про перерахунок пенсії за віком, оскільки внаслідок такого перерахунку розмір його пенсії значно зменшився. Так, на думку позивача, пенсійним органом протиправно при обчисленні індивідуального коефіцієнта заробітної плати враховано період заробітної плати з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. та з 01.07.2000р. по 31.07.2008р.(місяць, що передує зверненню за призначенням пенсії), оскільки після призначення пенсії у 2008 році позивач продовжував працювати, здійснюючи підприємницьку діяльність, та у лютому 2018 року надав заяву про індивідуальний перерахунок пенсії із врахуванням стажу, набутого після призначення пенсії. Також позивач наголошував на тому, що жодних зловживань з його боку, які б призвели до виплати пенсії в більшому розмірі, допущено не було, а тому прийняття відповідачем рішення про зменшення розміру пенсії є безпідставним.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 06.08.2020 р. № 965230188268 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2020 року. 
В решті позовних вимог - відмовлено. 

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Херсонській, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апеллянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано те, що позивач із заявою, за встановленою формою, про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після 2008 року ( моменту призначення пенсії) не звертався, а пенсійна справа не містить індивідуальних відомостей про застраховану особу за період здійснення підприємницької діяльності, зв`язку з чим дії Головного управління щодо перерахунку пенсії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.
Позивач, ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої істанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області з 05.08.2008 року та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 23.09.2002 року.
З 01.04.2018 року та з 01.04.2020 року ГУ ПФУ в Херсонській області позивачу автоматично здійснено перерахунок пенсії за віком, у зв`язку зі збільшенням трудового стажу. 
Згідно рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 06.08.2020 р. № 965230188268 позивачу здійснено перерахунок пенсії за віком, у зв`язку з уточненням даних в ЕПС з 01.08.2020 року. При цьому, відповідачем враховано загальний трудовий стаж - 45 років 07 місяців 01 день, коефіцієнт стажу - 0,45583, враховано середню заробітну плату в країні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,17 та 1,11 у розмірі 4888,83 грн., враховано індивідуальний коефіцієнт заробітку - 2,79474, визначено розмір пенсії за віком - 6442,81 грн.
Не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсії ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області зі скаргою.
Листом від 15.09.2020 року за вих.№ 3532-3197/Ш-02/8-2100/20 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило позивача про те, що розмір пенсії приведено у відповідність до вимог чинного законодавства України, а саме при обчисленні індивідуального коефіцієнта заробітної плати враховано період заробітної плати з 01.01.1995 р. по 31.12.1999 р., з 01.07.2000 р. по 31.07.2008 р. (місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії - серпень 2008 року). 
Вважаючи протиправним зменшення розміру пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач протиправно на власний розсуд здійснив перерахунок пенсії за віком, не врахувавши право позивача на вибір періодів заробітної плати, у зв`язку з чим визгав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Херсонській області № 965230188268 від 06.08.2020 року. Разом з цим, суд дійшов висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову в інший частині позовних вимог, з огляду на те, що скасування оскаржуваного рішення охоплює захист порушених прав позивача, а вимоги про сплату певних сум пенсії фактично заявлені на майбутнє, що суперечить основним засадам адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена апелянтом.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. 
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Згідно   ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс= (См*Вс)/100%*12 де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: 
П = Зп х Кс, де: 
П - розмір пенсії, у гривнях; 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. 
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. 
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. 
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону. 
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 1058 (в редакції, чинній на час призначення пенсії) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. 
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. 
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
За змістом абз.1 п.2 ч.1 ст.41 Закону № 1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. 
Так, матеріали пенсійної справи містять копію свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця з 23.09.2002 року та свідоцтва про сплату єдиного податку від 01.01.2008 року.
У 2009 році позивачем надано звітність до системи персоніфікованого обліку відповідно до Порядку формування та подання органами Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 р. № 7-6, з жовтня 2002 року по серпень 2009 року.
Також матеріалами справи встановлено, що 31.08.2010 року ОСОБА_1 звернувся до територіального Пенсійного органу із заявою щодо зарахування до трудового стажу період з 23.09.2002 року по 04.08.2008 року. 
Відповідно до п.2 постанови Правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 р. № 25-2 відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника.
Однак, як встановлено судом, пенсійна справа не містить відомостей щодо проведення вказаної перевірки, що виключає можливість врахувати для визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати при призначенні пенсії ОСОБА_1 звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійним органом за період з 01.01.2004 р. по 31.07.2008 р. 
При перерахунку пенсії позивачу, період нарахування заробітку для визначення розміру пенсії може бути визначений за вибором особи, яка звернулася за пенсією. 
Проте, відповідач здійснив розрахунок пенсії позивача, на власний розсуд включивши невигідні для пенсіонера страхові періоди, що призвело до зменшення розміру пенсії, чим порушив право позивача на вибір періода заробітної плати та отримання пенсії у відповідному розмірі.
Посилання апелянта на те, що позивач не звертався із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії, спростовуються матеріалами справи, оскільки матеріали пенсійної справи містять заяву позивача про індивідуальний перерахунок пенсії із врахуванням стажу, набутого після призначення пенсії, а тому колегія судів вважає такі доводи безпідставними.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №965230188268 від 06.08.2020 року та часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наданим сторонами в судовому засіданні.  Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Також суд враховує, що у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Розподіл судових витрат, згідно вимог ст.139 КАС України, не передбачено.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – залишити без задоволення. 
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 15.07.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.