ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1515/20                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 липня 2021 року                                                                                    м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., 
секретаря                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач, СПДФО ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу, а також зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкову вимогу від 21 серпня 2019 року №109941-53 та рішення про опис майна у податкову заставу №1251 від 22 серпня 2019 року. Зобов`язано ГУ ДПС у Київській області вчинити дії щодо зняття фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з обліку у відокремленому підрозділі Вишгородського управління ГУ ДПС у Київській області та взяття на облік у відокремленому підрозділі Ірпінського управління ГУ ДПС у Київській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу в частині рішення про задоволення позову, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного податка, що є підставою для прийняття податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу. Також позивачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав для зміни його місця обліку. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що 20 лютого 2019 року позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець.
Місце проживання позивача з 16 травня 2018 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
З 01 березня 2019 року позивач є платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5% без реєстрації платником ПДВ.
21 серпня 2019 ГУ ДФС у Київській області прийнято податкову вимогу форми Ф № 109941-53, згідно з якою позивача повідомлено, що станом на 20 серпня 2019 року сума податкового боргу зі сплати єдиного податку становить 2820,00 грн. 
Також, 22 серпня 2019 року ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення № 1251 про опис майна у податкову заставу, яким, відповідно до статті 89 розділа ІІ Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснив опис майна, що перебуває у власності (господарському віддані або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 .
На переконання позивача, такі вимога та рішення контролюючого органу та його дії щодо обліку платника податку, є протиправними та суперечливими вимогам закону, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з протиправності вимоги та рішення внаслідок недоведення податковим органом факта несплати позивачем податкових зобов`язань з єдиного податка та  наявність у нього відповідної заборгованості. Також у зв`язку з приєднанням Гаврилівської сільської територіальної громади до Бучаснької міської об`єднаної територіальної громади відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо зміни місця податкового обліку позивача.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - ПК України).
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до абзаца 1 пункта 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.
Статтею 30 цього Закону встановлено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.
Застосувавши норми пункта 38.1 статті 38 ПК та статті 30 Закону України № 2346-ІІІ, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 липня 2020 року у справі № 804/4602/16 зробила висновок, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок.
Як установлено судом та проти чого не заперечує відповідав, грошові кошти у сумі 2820,00 грн., визначені у податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за півріччя 2019 року у податкове зобов`язання зі сплати єдиного податку, сплачені позивачем на розрахунковий рахунок УК у м. Ірпін/Буча та зараховані на відповідний казначейський рахунок.
А тому твердження відповідача про наявність у позивача заборгованості зі сплати зазначеної суми, що обумовило винесення спірних вимоги та рішення, є помилковим.
Також колегія суддів уважає правильним висновок місцевого суду в частині зобов`язання відповідача вчинити дії щодо зміни місця обліку позивача.
Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300 (далі - Порядок №1588).
Цей Порядок розроблений відповідно до ПК України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах.
Розділ Х Порядка №1588 закріплює положення переведення платника податків на обслуговування з одного контролюючого органа до іншого.
Як убачається з його зміста, підставами для такого переведення визначено:
зміну місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків;
включення/не включення платника податків до Реєстру великих платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне та неосновне місце обліку платника податків;
ліквідація чи реорганізація контролюючого органу, адміністративно-територіальна реформа, зміна меж адміністративних одиниць (районів, міст) чи інші, незалежні від платника податків об`єктивні причини, унаслідок яких змінюється контролюючий орган, в якому обліковується платник податків.
У звязку з тим, що підставою для зміни місця обліку позивача є адміністративно- територіальна реформа та зміна меж адміністративної одиниці, які не залежать від платника податків, відповідач зобов`язаний вчинити відповідні дії, як це передбачено пунктом 10.23 Порядка №1588.
Посилання відповідача на пункт 10.2 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такий передбачає зміну місця обліку у зв`язку зі зміною місцезнаходження платника податків, що у спірних правовідносинах відсутнє.
Відповідно до  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.    Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька