ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/786/21 Справа № 204/1465/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Добринь Ярослава Олексійовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
Згідно з оскаржуваною постановою, 15 лютого 2021 року о 02 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння відмовився, у присутності двох свідків. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник Добринь Я.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вимоги скарги захисник обґрунтовує тим, що постанова є незаконною та винесена із порушенням вимог процесуального і матеріального права. Так, захисник вказує на упереджене ставлення працівників поліції до його підзахисного, через постійні безпідставні зупинки його автомобілю, та необґрунтованість їх висновків щодо наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та його відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Захисник звертає увагу, що наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не підтверджується жодними доказами у справі, зокрема, не видно їх і на відеозаписі наданому працівниками поліції. При цьому, захисник зауважує, що така ознака сп`яніння як “зіниці очей не реагують на світло” взагалі відсутня в Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції” від 09.11.2015 №1452/753, й з відеозапису видно, що ОСОБА_1 сам перевіряв наявність цієї ознаки, й про відсутність якої чітко вказував свідок, а інша ознака “поведінка, що не відповідає обстановці” взагалі є вигаданою, та не повідомлялася ОСОБА_1 , й посилання на такі ознаки відсутні і в поясненнях свідків. Захисник звертає увагу, на те, що не містять матеріали справи і доказів відмови його підзахисного від проходження огляду на стан сп`яніння, й такого не вбачається ні з відеозапису, ні з пояснень ОСОБА_1 , проте працівниками поліції в порушення вимог закону все одно було складено протокол, а судом визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. До того ж, ОСОБА_1 не було відсторонено від управління транспортним засобом, а посилання працівників поліції в рапорті на таке відсторонення є безпідставним. Разом з цим, захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутнє і направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, а наявне в матеріалах справи пояснення свідка ОСОБА_2 , взагалі ним не підписані. З огляду на викладене, захисник вважає, що постава суду підлягає скасуванню, а справа щодо ОСОБА_1 - закриттю.
Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Добринь Я.О., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 132730 від 15.02.2021; письмовими поясненнями свідків –  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , відповідно до яких 15.02.2021  ОСОБА_1  відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, який досліджено в судовому засіданні, відповідно до якого зафіксовано, що ОСОБА_1  не відмовляється від його проходження на словах, однак зазначає, що для цього відсутні підстави, й тривалий час ухиляється від законної вимоги працівників поліції на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто фактично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю підтверджується його поясненнями, де він вказував, що не проходив медичний огляд на стан сп`яніння, через відсутні будь–яких підстав для проходження такого огляду.
Разом з цим, твердження сторони захисту про те, що у працівників поліції не було жодних підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, через відсутність у нього будь-яких ознак такого сп`яніння або перебування, є необґрунтованими, та спростовуються матеріалами провадження, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, де чітко видно, що після спілкування з ОСОБА_1 у них виникла обґрунтована підозра щодо перебування його у стані сп`яніння, на, що було роз`ясненні ОСОБА_1 наявні в нього ознаки сп`яніння та запропоновано пройти медичний огляд. 
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 Інструкції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, тому посилання захисника на відсутність такої ознаки, як «зіниці очей не реагують на світло» є лише його самостійним трактуванням вищенаведеної норми, та на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення жодним чином не впливають.
Доводи захисту про недопустимість письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , як доказу, через відсутність в них його підпису, суд вважає неспроможними, оскільки його особа була належним чином встановлена працівниками поліції, ними ж роз`яснені цьому свідкові права та обов`язки, про, що у відповідних поясненнях міститься підпис у верхній частині пояснень та ці пояснення не суперечать іншим доказам у справі, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, в якому наявний підпис свідка ОСОБА_2 , тому відповідно до ст. 251 КУпАП, є належними доказами. 
Твердження захисника про відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки як Інструкція, так і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року № 1103, не містять положень про обов`язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у разі відмови водія від його проходження, в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції.
Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано. До того ж, як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні, дії працівників поліції, у встановленому законом порядку, ним оскаржено не було.
Разом із цим, апеляційний суд не враховує доводи захисника про те, що  ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33, 36 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу захисника Добринь Ярослава Олексійовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко