УХВАЛА
 
04 серпня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 398/4376/17
провадження № 61-5887св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Олександрійська міська рада Кіровоградської області,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,  
 
розглянув у порядку письмового позовного провадження касаційну скаргу Олександрійської міської ради Кіровоградської області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 
01 листопада 2019 року у складі судді Коліуш Г. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Голованя А. М., Кіселика С. А.,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 26 листопада 2015 року №1805 відповідачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,8023 га, кадастровий номер 3510300000:11:402:0002, по АДРЕСА_1 , на дві окремі земельні ділянки: площею 0,4213 га з присвоєнням адреси - АДРЕСА_2 та площею 0,3810 га по АДРЕСА_1 , та зобов`язано відповідача та власника об`єкта нерухомості за адресою: 
АДРЕСА_2 вжити заходів щодо розробки даної технічної документації та оформлення договорів оренди новостворених земельних ділянок. На час звернення до суду договір оренди земельної ділянки площею 0,3810 га відповідачем не укладений, що позбавляє позивача як орендодавця одержати дохід у вигляді орендної плати за землю.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотриманням її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року № 629/4628/16 та від 20 листопада 2018 року 
№ 922/3412/17, тому з моменту набуття права власності відповідач як фактичний користувач земельної ділянки площею 0,3810 га, не сплачуючи орендну плату за користування спірною земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, позивач втратив належне майно (кошти від орендної плати).
Ураховуючи викладене та з урахуванням зміни позову позивач просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 
347 535,07 грн.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з Олександрійської міської ради Кіровоградської області за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 22 880,00 грн за проведення судової експертизи №16893/18-41/25074/25075/18-41 від 06 грудня 2018 року та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Рішення судів мотивоване тим, що відповідач фактично користувався в період 
з 01 березня 2015 року по 01 липня 2017 року без оформлення договору оренди земельною ділянкою площею 0,3810 га, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 , плату за користування (орендну плату) якою не сплачував. Тим самим відповідач фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. На період, за який ставиться питання про відшкодування коштів, земельна ділянка під нерухомим майном не сформована як об`єкт цивільних прав в розумінні статті 79-1 ЗК України, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю. Відповідач вживав всіх заходів, направлених на формування земельної ділянки як об`єкта цивільних правта коли земельна ділянка була сформована звернувся до позивача про укладення договору оренди. Розрахунок позивача щодо розміру безпідставно збережених коштів, який базується на розмірі грошової оцінки земельної ділянки від 12.11.2015 № 990 на земельну ділянку кадастровий номер 3510300000:11:402:0002, площею 8023,38 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам законодавства, є необґрунтованим та незаконним, враховуючи рішення Кропивницького окружного адміністративного суду та висновок експерта. Іншого розрахунку, що ґрунтується на дійсній грошовій оцінці землі, наданій територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки, суду не надано. Тому недоведеним 
є розмір безпідставно збережених коштів, заявлених до стягнення позивачем. 
У березні 2020 року Олександрійська міська рада Кіровоградської області подала до Верховного Судукасаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Касаційна скарга мотивована тим, що з моменту набуття права власності -
 01 березня 2015 року та по 01 липня 2017 року ОСОБА_1 фактично користуючись земельною ділянкою площею 0,3810 га за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності укладеного договору не сплачував орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, чим фактично збільшив свої доходи, а Олександрійська міська рада втратила кошти від орендної плати. 
Судами не враховано, що рішенням Олександрійської міської ради № 615 від 
25 травня 2012 року «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель м. Олександрії» проведено нормативну грошову оцінку на всі землі міста, яким, серед іншого, затверджено грошову оцінку одного квадратного метра земель м. Олександрії різного функціонального використання у розрізі економіко-планувальних зон згідно з додатками до цього рішення. Рішення про затвердження нової нормативної грошової оцінки земель, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним, ухваленим відповідно до повноважень органу місцевого самоврядування, не визнавалось протиправним чи незаконним і тому є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами господарювання, юридичними та фізичними особами. Таким чином, суд повинен був з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та дати відповідну оцінку доказам, на яких цей розрахунок ґрунтується, розрахунок розміру доходу, одержаного відповідачем за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Олександрії, мав бути здійснений судом на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки (визначеної шляхом множення площі вказаної ділянки та нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі), з урахуванням ставки річної орендної плати за період фактичного використання земельної ділянки. 
27 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження 
в цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 646/4738/19 (провадження № 61-17197сво20) за позовом в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року.?
Направляючи справу № 646/4738/19 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив про застосування судом касаційної інстанції у різних складах принципово різного підходу для вирішення справ, що випливають з одних і тих правовідносин, у яких один і той же предмет спору, і які врегульовані одними і тими ж нормами права, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом, так як, застосовуючи положення статті 79-1 ЗК України до правовідносин, що виникають у зв`язку із безпідставним отримання чи збереженням земельної ділянки, помилковим буде врахування лише положень щодо сформованості земельної ділянки.
Ухвалою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, справу № 646/4738/19 прийнято та призначено до розгляду на 20 вересня 2021 року.
Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 646/4738/19 (провадження № 61-17197сво20).
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.
Керуючись статтями 252, 253, 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 398/4376/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 646/4738/19.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
М. Ю. Тітов