Справа № 444/3461/20                                Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М. 
Провадження № 22-ц/811/742/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:96

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

               27 липня 2021 року                                                  м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря - Жукровської Х.І., 
з участю: заявника ОСОБА_1 , його представника -
ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 30 грудня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Мурованська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
                        в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлення цього факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті своєї матері, оскільки на момент її смерті він був зареєстрований за іншою адресою постійного місця проживання. 
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 30 грудня 2020 року у відкритті провадження в даній справі відмовлено.
Роз`яснено заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.
Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт вказує, що підставою для звернення до суду стала необхідність встановити факт постійного проживання разом із покійною матір`ю для прийняття спадщини, яка відкрилася після її смерті, в порядку спадкування за заповітом. Апелянт не вбачає у даних правовідносинах наявності спору про право.
В судове засідання апеляційного суду заінтересована особа - Мурованська сільська рада Пустомитівського району Львівської областіне з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у її відсутності. 
Заслухавши пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Частиною четвертою статті 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Аналогічне за змістом положення міститься й у частині шостій статті 294 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від  31.03.1995 року №5  «Про  судову практику  в справах  про встановлення  фактів,  що мають  юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
У пункті 2  постанови Пленуму  Верховного Суду  України №7  від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
З точки зору закону, під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.
Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.
Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За положеннями статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки спадкодавця (ст.1261 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З долучених до заяви документів (а.с.10) встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , разом з нею за адресою її місця постійного проживання був зареєстрований і проживав інший її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно із статтею 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги за законом, а тому без витребування матеріалів спадкової справи та без залучення до участі у справі всіх заінтересованих осіб не можна дійти висновку про наявність конфлікту інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб, зокрема, осіб, які відносяться до спадкоємців першої черги за законом, або осіб, які заявляють свої права на спадкове майно, внаслідок заперечення таких осіб проти задоволення заяви, та/або про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення заяви, відтак, висновок суду першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі про наявність спору про право є передчасним.
Таким чином, у суду першої інстанції не було визначених процесуальним законом підстав для відмови у відкритті провадження в даній справі, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 30 грудня 2020 рокускасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 серпня 2021 року.

Головуючий:                                  Бойко С.М. 
Судді:                                          Копняк С.М. 
Ніткевич А.В.