КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
єдиний унікальний номер справи: 755/9874/2020 
номер провадження: 33/824/1932/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ                              УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістьсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
 
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  в частині пропуску строку на апеляційне оскарження вказував, що на момент вчинення правопорушення він був зареєстрований та проживав у м. Покровськ Донецької області, судові повістки на його адресу не надходили, так як у протоколі вказано невірну адресу проживання як і номер телефону. Про ухвалення  судового рішення у справі не знав і дізнався лише 25 лютого 2021 року на стадії виконання постанови. Просив поновити  строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин.
 
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до  адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а також відсутність в матеріалах справи доказів отримання скаржником оскаржуваного судового рішення до лютого 2021 року, керуючись принципом доступу до правосуддя, строк  підлягає поновленню з підстав поважності  причин його пропуску.
 
В обґрунтування апеляційної скарги, вказував, що  особа на відео з камер поліції, зовсім на нього не схожа (без бороди, не називає свого прізвища, свідки також не представляються). Події відбуваються ймовірно в лісі. Автомобіля «Volkswagen Jetta» немає на відео. У матеріалах справи міститься направлення на огляд, яке у його присутності поліцейськими не складалося, з текстом направлення його поліція не знайомила, від огляду у лікарні він не відмовлявся, поліція огляд у лікарні йому не пропонувала. Крім того, в направленні вказано, що його поліція доставила до закладу охорони здоров`я для огляду, що вказує на згоду пройти такий огляд. Чому його не доставили до лікарні йому не відомо. Також в направленні не зазначено, що йому пропонували огляд на Драгер. Вказував і на те, що згідно пояснень обох свідків їх запросили поліцейські о 02-30, коли протокол вже був складений о 02-20 без участі цих саме свідків. Пояснення містять хибну та недостовірну інформацію, не є належним та допустимим доказом. 
 
Розгляд справи  судом апеляційної інстанції призначався неодноразово ( 06 травня 2021 року, 12 травня 2021 року, 03 червня 2021 року, 17 червня 2021 року, 02 липня 2021 року). Не з`явившись  в судове засідання  02 липня 2021 року, адвокат Александров Д.О.  подав клопотання про відкладення  розгляду справи  у зв`язку з хворобою  та лікуванням ОСОБА_1 та  зайнятістю адвоката  в іншій справі в Печерському районному суді м. Києва. 
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушенні, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків. Коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи, що попередні клопотання  скаржника  та його адвоката  про відкладення розгляду справи містили в собі інформацію щодо закінчення терміну лікування ОСОБА_1 до 24 червня  2021 року, а подане 02 липня 2021 року клопотання адвоката не містить доказів на підтвердження зайнятості адвоката  в іншому процесі, суд вважав за можливе розглядати справу за  відсутності  скаржника та його представника на підставі доводів, викладених в апеляційній скарзі з урахуванням положень ст. 294 КУпАП.
 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Винуватість ОСОБА_1 у відмові проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за фактичних обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними та допустимими доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні яким надано належну оцінку судом першої інстанції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №315049 від 28 червня 2020 року вбачається, що 28 червня 2020 року о 02 годині 10 хвилин, керував автомобілем «Volksvagen Jetta», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Труханівській, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода; запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, в зв`язку з чим його  дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запрошені працівниками поліції в якості свідків, засвідчили вищевикладені обставини (а.с. 3).
 
Обставини, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків запропоновано пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки, як пояснили працівники поліції, мають підстави вважати, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у відмовився як на місці зупинки так  і у лікарні.        
Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №315049 від 28 червня 2020 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення,  письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану сп`яніння на місці або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я; відеозаписом, наданим працівниками поліції, відповідно до якого, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній за участю двох свідків відмовився від проходження огляду.
 
Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Кваліфікація дій ОСОБА_1 судом першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильною.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливими, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так й іншими особами.
 
Вказуючи  в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не затримувався працівниками поліції 28 червня 2020 року за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до положень  ч. 1 ст. 130 КУпАП,  скаржник  будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надав. Крім того, слід зазначити, що сама апеляційна скарга спростовує такі доводи. Так як в подальшому скаржник вказує на порушення, які були допущені працівниками поліції щодо складання протоколу (« не ознайомлення його з текстом направлення, від огляду лікаря  не відмовлявся»). Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що у нього наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення, що додатково спростовує його твердження про  наявність сторонньої особи на відеозаписі ( а.с 3).
При цьому слід також  зазначити, про неможливість  здійснення перевірки при розгляді  апеляційної скарги доводів  скаржника в частині правомірності зупинки його транспортного засобу працівниками поліції так як інформації, яка зафіксована із використанням  портативних відеореєстраторів, працівниками поліції має обмежений термін її зберігання ( не більше 30 діб з моменту фіксування події на відповідний прилад).
Відтак, суд апеляційної інстанції критично  відноситься до зазначених доводів апеляційної скарги та вважає їх способом уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
 
Крім того з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти тест на місці зупинки транспортного засобу чи в лікаря, на що він категорично відмовився. 
Відповідно до п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,   і проведення такого огляду, водій  транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду  на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з  його  результатами,  направляється  поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому  зазначає  ознаки  сп`яніння  і  дії водія щодо ухилення від огляду.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, у  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому  зазначає  ознаки  сп`яніння  і  дії водія щодо ухилення від огляду. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на предмет алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено положення  ст. 266 КпАП України. 
 
Доводи апеляційної скарги в частині щодо не роз`яснення  працівниками поліції  скаржнику  змісту « направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не можуть бути підставою для скасування  постанови суду так як  не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.
 
Доводи апеляційної скарги в частині щодо недостовірності показів свідків спростовуються наявними в матеріалах справи доказами: відеозаписом, поясненнями ( а. с. 3, 5).
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином,  судом правомірно встановлено  факт допущення ОСОБА_1   ухилення від проходження огляду  як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.  
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення немає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -        
 
п о с т а н о в и в  :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року залишити без змін.
  Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: