У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху
 
02 серпня 2021 року                                                                      
м. Київ
 
справа №190/348/20
провадження № 51-5530ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                       ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2021 року,
 
в с т а н о в и в:
 
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою,в якій виклав вимогу про розгляд його апеляційної скарги в Дніпровському апеляційному суді.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 , висловлюючи незгоду з вказаним судовим рішенням, має вказати у чому полягають допущені, на його думку, порушення, які відповідно до 
ст. 438 КПК України є підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак касаційна скарга  ОСОБА_4 в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК України, оскільки засуджений виклав вимогу про розгляд його апеляційної скарги в Дніпровському апеляційному суді, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги та не вказав, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку з чим Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру безоплатної правової допомоги з метою отримання кваліфікованої правової допомоги для оскарження судового рішення у касаційному порядку.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
 
п о с т а н о в и в:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2021 року, залишити без руху і встановити строк, що становить 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                      

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                           ОСОБА_3