Справа № 359/10031/20                                                                                Головуючий в суді І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/824/9335/2021                                                         Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
23 липня 2021 року                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,-
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою.
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська.
 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, а також на те,  що заяву про видачу судового наказу подано з дотриманням правил підсудності відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України, оскільки вона і відповідач проживають у Бориспільському районі Київської області, 
 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів  ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного. 
 
Постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 , тому відповідно до ч. 8 ст. 165 ЦПК України справа підлягає розгляду Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська. 
 
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за зареєстрованим місцем свого проживання у АДРЕСА_2 (а.с.4).
 
Тобто, звертаючись до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, заявник скористалася правом альтернативної підсудності.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
 
Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
 
У відповідності зі частиною 4 статті 27 ЦПК України за загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
 
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
 
Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.
 
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 подала заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів за місцем свого проживання, і ст. 162 ЦПК України не визначає конкретний суд, до якого особа може звернутися із такою заявою, а відсилає до загальних правил підсудності, натомість в залежності від правовідносин, що склалися, законом надано право певним категоріям осіб звертатись до суду за своїм місцем проживання відповідно до правил альтернативної підсудності згідно з ст. 28 ЦПК України, то обмеження заявника в праві обрати суд для звернення із заявою є перешкоджанням в доступі до судочинства.
 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з неповним дотриманням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                  Судді: