ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 серпня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №577/1028/20 
Номер провадження 22-ц/816/1304/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

у присутності :
відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кондратенка Михайла Івановича,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Галяна С.В. у м. Конотоп Сумської області, повний текст якого складено 11 червня 2021 року, 
в цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо  предмету  спору - Конотопська міська рада, про виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності в натурі, припинення права спільної часткової власності, усунення  перешкод у користуванні земельною ділянкою,

                                       в с т а н о в и в:
У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 (після зміни назви - АДРЕСА_2 ). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 3/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 . 
Спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом прийняла позивачка ОСОБА_2 . 
На підставі рішення Конотопської міської ради від 26 вересня 2007 року вона отримала Державний акт від 16 жовтня 2007 року на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 . Згідно даних державного акту співвласниками земельної ділянки, розміром 0,1516 га по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 (43/379 частки), ОСОБА_5 (43/379 частки), ОСОБА_1 (43/379 частки), ОСОБА_2 (250/379 частки). 
Також на підставі рішення Конотопської міської ради від 26 вересня 2007 року позивачка отримала Державний акт від 16 жовтня 2007 року на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,0033 га по АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадщину після його смерті прийняла його донька - відповідач за позовом ОСОБА_1 .
У позивачки не склалися стосунки з співвласниками будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Вони постійно заважають їй на особистій ділянці, залишають там свої речі, перешкоджають встановленню між ділянками паркану, користуються прилеглою до її квартири територією на власний розсуд, перешкоджають позивачці у доступі та можливості обслуговувати стіну квартири. 
Тобто, маючи у власності та користуванні будинок та земельні ділянки, позивачка не може належним чином реалізувати свої права, оскільки частки співвласників не виділені в натурі. 
Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просила суд виділити їй в натурі у власність, як окремий об`єкт нерухомого майна належні їй 3/10 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Виділити ОСОБА_2 в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 250/379 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що становить від 0,1516 га загальної площі - 0,1000 га, кадастровий номер 5910400000:05:021:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 5910400000:05:021:0003 та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
Усунути перешкоди, які створюють ОСОБА_2 у здійсненні користування земельною ділянкою відповідачки та зобов`язати їх не перешкоджати встановленню паркану на виділеній їй в натурі земельній ділянці, надати можливість проходу в 1 м біля стіни будинку до вікон квартири АДРЕСА_4 .
В ході судового розгляду ОСОБА_2 відмовилась від своїх вимог про виділення їй в натурі у власність 3/10 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , як окремого об`єкту нерухомого майна.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2021 року відмова від позовних вимог у цій частині прийнята судом, провадження у справі в частині виділення ОСОБА_2 в натурі у власність 3/10 часток домоволодіння, як окремого об`єкту нерухомого майна, закрито.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 рокупозов ОСОБА_2 задоволений частково.
ОСОБА_2 виділено в користування згідно варіанту №1 висновку судової  земельно-технічної експертизи № 1135/50/51 від 19 лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м. (5910400000:05:021:0003), що відповідає 250/379 частинам та 33 кв.м (5910400000:05:021:0004) (заштриховано жовтим кольором).
ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 виділено в користування згідно варіанту № І висновку судової  земельно-технічної експертизи № 1135/50/51 від 19 лютого 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку загальною площею 516 кв.м. (5910400000:05:021:0003), що відповідає 129/379 частинам (показано  білим кольором).
Графічно варіант 1 виділу земельної ділянки наведено в додатку №3. Межі земельних ділянок показані червоним кольором.
Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 5910400000:05:021:0003 за адресою: АДРЕСА_2 .
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про розподіл земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до третього варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи від 19 лютого 2021 року, припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку, задовольнити вимогу про усунення перешкод у здійсненні позивачці права користування земельною ділянкою, зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у встановленні паркану, надати позивачці можливість проходу в 1 метр біля стіни будинку до вікон квартири АДРЕСА_4 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення про виділ часток у праві власності за першим варіантом експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що такий порядок користування склався історично, при цьому не врахував, що після набуття позивачкою частки у праві на земельні ділянки порядок користування з нею, як новою співвласницею, не узгоджувався. Визначений судом варіант розподілу не усуне спірних питань між сторонами, зокрема щодо встановлення паркану, крім того, у способі розподілу за І варіантом визначений найбільший за довжиною сервітут, що буде спричиняти незручності позивачці. Заявниця вважає, що третій варіант розподілу, запропонований у висновку експерта, є найзручнішим для сторін, оскільки включає найменшу площу сервітуту та дозволяє розділити домоволодіння на два окремих господарства, з відокремленими земельними ділянками, окремими входами до будинку. 
ОСОБА_3 у своєму відзиві заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає розподіл за третім варіантом таким, що порушуватиме її права. Стверджує, що позивачка жодного дня не проживала у своїй частці домоволодіння, земельну ділянку для городництва не використовує, за нею не доглядає, внаслідок чого земля поросла бур`янами. Відповідачка, будучи особою похилого віку, звертає увагу, що третій варіант розподілу фактично передбачає обмін земельними ділянками, які перебувають у користуванні сторін, а тому не бажає віддавати позивачці свою доглянуту частину ділянки в обмін на занедбану ділянку позивачки, оскільки не має фізичних можливостей розчищати ділянку позивачки від бур`янів та старих дерев. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
ОСОБА_1 у своєму відзиві також просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а підстави заявленого позову надуманими, оскільки жодних перешкод у користуванні земельною ділянкою інші співвласники позивачці не створювали, після набуття права власності на частину домоволодіння протягом 13 років позивачка не мала претензій щодо порядку користування землею і сама нею не користувалася. Земельна ділянка позивачки занедбана, поросла бур`янами та старими покрученими деревами, набувати землю в такому стані за третім варіантом розподілу, запропонованим експертом, відповідачка не бажає.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились , про день та час слухання справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Дерев`янко О.В. звернулась із письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи , у зв`язку із перебуванням її у відпустці, в той же час доказів на підтвердження цього суду не надала. За таких підстав, вислухавши думку учасників справи, колегія суддів вважає за необхідне слухати справи у відсутність позивача та його представника, оскільки доказів поважності неявки в судове засідання ними надано не було, а неявка учасників справи до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи .
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кондратенка М.І., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна  скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, ОСОБА_4 , яка проживала за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 21 том 1). 
Після її смерті відкрилася спадщина - 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , який належав померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 серпня 1996 року виконкомом Конотопської міської ради. 
Спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом прийняла позивачка ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано 17 травня 2007 року за реєстровим номером 1-1389 (а.с. 21 том 1). 
На підставі рішення Конотопської міської ради від 26 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримала Державний акт від 16 жовтня 2007 року на право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1516 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5910400000:05:021:0003 ) (а.с.16 том 1). 
Згідно даних державного акту, співвласниками земельної ділянки, розміром 0,1516 га по АДРЕСА_2 є: ОСОБА_3 (43/379 частки), ОСОБА_5 (43/379 частки), ОСОБА_1 (43/379 частки), ОСОБА_2 (250/379 частки) (а.с. 16 том 1). 
На підставі рішення Конотопської міської ради від 26 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримала Державний акт від 16 жовтня 2007 року на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, виданого, площею 0,0033 га по АДРЕСА_2 (кадастровий номер 5910400000:05:021:0004) (а.с.15 том 2).    
Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 1135/50/51 від 19 лютого 2021 року, виходячи із візуального обстеження та дослідження документів наданих експерту, нормативних вимог, розташування та контурів земельної ділянки, фактичного володіння будівлями, співвідношення часток співвласників, експерт запропонував три схематичних варіанти розподілу земельної ділянки, які є технічно можливими та нормативно обґрунтовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 192-196 том 1).
Крім того, експертом було встановлено фактичний порядок користування земельними ділянками, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , який склався між сторонами:
Співвласник І – ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою (5910400000:05:021:0003) площею 857 кв.м, замість 1000 кв. м, що не відповідає 250/379 частинам та земельною ділянкою (5910400000:05:021:0004) площею 17 кв. м, замість 33 кв. м (на схемі заштриховано жовтим кольором). Загальна площа фактичного користування земельних ділянок складає 874 кв.м (857 + 17), замість належних 1033 кв.м.
Співвласник ІІ - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично користуються земельною ділянкою (5910400000:05:021:0003) площею 660 кв.м (273+387), замість 516 кв. м, що не відповідає 129/379 частинам та земельною ділянкою (5910400000:05:021:0004) площею 16 кв.м ( на схемі заштриховано зеленим кольором). Загальна площа фактичного користування земельними ділянками складає 676 кв.м (660+16) замість 516 кв.м.
Також співвласники ІІ ОСОБА_7 користуються будівлею вбиральні літ «У» , яка розташована на земельній ділянці зі сторони городу та перетинають двір співвласника І ОСОБА_2 для проходу до будівлі вбиральні. 
Графічно схема фактичного використання земельних ділянок наведена в додатку 2 висновку (а.с. 198, 203 том 1).
Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині виділення майна в натурі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не досягнуто згоди щодо фактичного здійснення їх права спільної часткової власності на спірну земельну ділянку, тому наявні правові підстави для виділу позивачці в натурі частки земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, за запропонованим висновком експерта варіантом № 1, в якому враховано збереження ідеальних часток сторін у праві на майно, порядок користування спірним майном, що склався історично, так і можливість користування сторонами житловим будинком, господарськими будівлями та їх обслуговування. 
Відмовляючи у задоволенні вимоги позивачки про усунення перешкод у користуванні майном, суд першої інстанції виходив з недоведеності підстав позову в цій частині, позивачка не надала до суду доказів того, що її право користування спільним майном порушено, врахувавши, що останні сім років квартиру позивачки винаймають інші особи, а позивачка у цій квартирі взагалі не проживає і земельну ділянку не використовує. 
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. 
Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Таким чином, наведені вище норми права та встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що припиняючи право спільної часткової власності сторін на спірне майно та виділяючи кожному з них у натурі частку у нерухомому майні, суд першої інстанції врахував інтереси співвласників нерухомого майна та обрав запропонований висновком судової земельно-технічної експертизи № 1135/50/51 від 19 лютого 2021 року перший варіант розподілу земельних ділянок вважаючи, що такий варіант відповідає ідеальним часткам кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації земельних ділянок як окремих об`єктів нерухомості. Відмовляючи у задоволенні вимог позивачки, щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановленні паркану, доступі до вікон, суд першої інстанції виходив з недоведеності підстав заявленого позову в цій частині.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Водночас, всупереч вказаним нормам процесуального права, позивачка не надала до суду доказів на підтвердження заявлених вимог апеляційної скарги.
Заперечуючи проти виділу часток відповідно до першого варіанту, запропонованого висновком експерта, позивачка зазначила, що порядок користування землею з нею, як новою співвласницею, відповідачки не погоджували, тому він не може враховуватися, як прийнятний для обох сторін варіант.
Проте такі доводи не є переконливими, оскільки право власності на спірне майно позивачка набула у 2007 році і проти порядку користування домоволодінням, що склався за попередньої власниці, не заперечувала протягом тринадцяти років. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі в першу чергу є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Достатніх доводів в обґрунтування своєї позиції щодо розподілу часток саме за третім варіантом експертизи заявниця не навела.
Вирішуючи питання щодо варіанту поділу земельної ділянки, суд першої інстанції обґрунтовано врахував відповідність розміру часток, що відповідають ідеальним часткам співвласників, порядок користування, що склався, стан земельних ділянок, що перебували у фактичному користуванні сторін.
Доказів будь-яких перешкод у користуванні часткою земельної ділянки позивачка не надала, як до місцевого суду, так і до суду апеляційної інстанції.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про заборону перешкоджати майбутньому встановленню огорожі на земельній ділянці позивачки, не підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на припущенні можливих перешкод та не відповідає загальним принципам цивільного судочинства, спрямованого на захист саме порушеного права.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору та не належать до тих підстав з якими чинний процесуальний закон пов`язує можливість зміни або скасування ухваленого рішення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи із зазначеного, на думку колегії суддів, ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами, що обраним варіантом розподілу земельної ділянки порушуються її права та законні інтереси, як власника 3/10 частин будинку та 250/379 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а доводи апеляційної скарги з цього приводу не спростовують висновків суду.
Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 19 серпня 2021 року.

Головуючий -                                                                     О.І. Собина

Судді:                                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                       С.С. Ткачук