ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року 
м. Київ
справа №640/31279/20
адміністративне провадження №    К/9901/6305/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шевцової    Н.    В.,
суддів: Мацедонської    В.    Е., Уханенка    С.    А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №640/31279/20
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДіЕй Груп»
до    Приватного виконавця виконавчого округа міста Києва Олефіра Олександра Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд», Акціонерного товариства «Банк «Український капітал»
про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Банк «Український капітал»
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Мєзєнцева    Є.    І., суддів: Земляної    Г.    В., Файдюк    В.    В.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.           11 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВіДіЕй Груп» (далі - позивач, ТОВ «ВіДіЕй Груп») звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округа міста Києва Олефіра Олександра Олександровича (далі - відповідач-1, приватний виконавець Олефір О.О.), Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» (далі - відповідач-2, ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд»), Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» (далі - відповідач-3, АТ «Банк «Український капітал»), в якому просив:
1.1.          - визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефір Олександра Олександровича, щодо опису та арешту тунулепрохідної установки AVN 1200, виробник HERRENKNECHT «AG» в тому числі електрогідравлічний операційний контейнер, тунулепрохідний щит AVN C/DA 1505, домкратна станція, система насосів, з`єднувальні лінії та трубопроводи, стартове ущільнення, насос подачі бетону, протиправними;
1.2.          - визнати постанову №63395707 від 17.11.2020 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефір Олександра Олександровича, щодо опису та арешту тунулепрохідної установки AVN 1200, виробник HERRENKNECHT «AG» в тому числі електрогідравлічний операційний контейнер, тунулепрохідний щит AVN C/DA 1505, домкратна станція, система насосів, з`єднувальні лінії та трубопроводи, стартове ущільнення, насос подачі бетону, незаконною;
1.3.          - cкасувати постанову №63395707 від 17.11.2020 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефір Олександра Олександровича;
1.4.          - cкасувати арешт, який накладено постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника №63395707 від 17.11.2020 на тунулепрохідну установки AVN 1200, виробник HERRENKNECHT «AG» в тому числі електрогідравлічний операційний контейнер, тунулепрохідний щит AVN C/DA 1505, домкратна станція, система насосів, з`єднувальні лінії та трубопроводи, стартове ущільнення, насос подачі бетону.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що неправомірність дій приватного виконавця полягає в описі та арешті майна, яке перебуває в заставі позивача і його дії не відповідають вимогам статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає порядок звернення стягнення на заставлене майно.

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
3.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 лютого 2020 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" (01034, м.   Київ, вул. Пушкінська, 9-Б; ідентифікаційний код 31169965) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал" заборгованість за кредитним договором № 40кл-15 від 19.10.2015: заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 20611841 (двадцять мільйонів шістсот одинадцять тисяч вісімсот сорок одна) грн 00 коп, інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати кредиту у розмірі 4303068 (чотири мільйони триста три тисячі шістдесят вісім) грн 11 коп., інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1324492 (один мільйон триста двадцять чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) грн 31 коп, 80% річних від простроченої суми кредиту у розмірі 15396014 (п`ятнадцять мільйонів триста дев`яносто шість тисяч чотирнадцять) грн 47 коп, судовий збір у розмірі 624531 (шістсот двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять одна) грн 24 коп, витрати на проведення експертизи у розмірі 24178 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн 00 коп.
4.          01 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіДіЕй Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" укладено договір застави рухомого майна (обладнання) №01/06/20-3, відповідно до якого у заставу передано:
- мікротонелепрохідницьку установку AVN 1200 виробник зовнішнім діаметром 1505 мм (кмт), інвентарний номер 428;
- тунелепрохідницьку установку AVN 1200 для спорудження тунелю із зовнішнім діаметром 1505 мм (кмт), інвентарний номер 620.
5.          Запис про заставу було внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна за №27835902 04.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською А.С.
6.          На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24 лютого 2020    року видано наказ від 20 жовтня 2020 року №910/11124/19.
7.          На підставі вказаного наказу приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Олефір Олександром Олександровичем відкрито і здійснюється виконавче провадження № 63395707.
8.          У межах виконавчого провадження №63395707 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Олефір Олександром Олександровичем прийнято постанову про опис та арешт майна, а саме, тунелепрохідної установки AVN 1200, виробник HERRENKNECHT «AG» в тому числі електрогідравлічний операційний контейнер, тунелепрохідний щит AVN C/DA 1505, домкратна станція, система насосів, з`єднувальні лінії та трубопроводи.
9.          Судом першої інстанції установлено, що між позивачем і ТОВ «ФК «Геліос» існує спір про право на майно (транспортні засоби), щодо якого приватним виконавцем винесено спірну в цій справі постанову від 25 лютого 2020 року ВП №    58041036. Крім того, таке майно є предметом договірних правовідносин, які фактично були розглянуті судом першої інстанції при вирішенні цього спору.
III. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
10.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020    року у відкритті провадження у справі відмовлено.
11.          Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що     оскаржувані позивачем у цій справі дії та рішення приватного виконавця вчинені (прийнято) на підставі рішення господарського суду у межах виконавчого провадження, за наказом, виданим Господарським судом міста Києва, а отже, вони підлягають оскарженню саме до того суду, яким було видано виконавчий документ.
12.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021    року скасовано ухвалу суду першої інстанції, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
13.          Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що положення статті 339 Господарського процесуального кодексу України дозволяють лише сторонам виконавчого провадження оскаржувати до господарського суду рішення, дії або бездіяльність виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.
14.          Ураховуючи те, що позивач у справі не є стороною виконавчого провадження, відкритого на виконання наказу Господарського суду міста Києва, він не наділений правом оскарження дій та рішень виконавця у такому провадженні до господарського суду.
IV. Касаційне оскарження
15.          Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Акціонерним товариством «Банк «Український капітал» подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 24 лютого 2021 року.
16.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» подано на підставі абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину першу статті 19 КАС України та порушив норми процесуального права, а саме статтю 287 КАС України та статтю 339 Господарського процесуального кодексу України, не враховано статтю 20 Господарського процесуального кодексу України.
17.          На обґрунтування підстави для касаційного оскарження судового рішення а також того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, заявник касаційної скарги зазначає, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства. Враховуючи викладене, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року залишити в силі.
18.          У касаційній скарзі представник відповідача просить розглядати справу за його участю.
19.          04 березня 2021 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/31279/20.
20.          18 березня 2021 року справа №640/31279/20 надійшла до Верховного Суду. 
21.          22 березня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник позивача спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.
22.          Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання представника позивача про розгляд справи за його участю.
IV Релевантні джерела права й акти їхнього застосування 
23.          Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
24.          Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
25.          На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
26.          За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
27.          Відповідно до положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
28.          Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
29.          Статтею 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»    (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
30.          Згідно із частиною першою статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
31.          Водночас частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
VI. Позиція Верховного Суду
32.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
34.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційних скарг, суд касаційної інстанції виходить з такого.
35.          Предметом оскарження у цій справі є дії та рішення приватного виконавця щодо опису та арешту майна, вчинені у виконавчому провадженні ВП №    63395707, яке розпочате на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року №910/11124/19.
36.          Особливістю цієї справи є те, що позов подано особою, яка не є стороною виконавчого провадження, але уважає, що оскаржуваними рішення та діями приватного виконавця порушено її майнові права, як заставодержателя через недотримання приватним виконавцем вимог статті 51 Закону України «Про виконавче провадження».
37.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала правову позицію з питань юрисдикції спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особою, яка не є стороною виконавчого провадження, зокрема, у постанові від 27    березня 2019 року в справі №    823/359/18 та ін.
38.          Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених в порядку господарського судочинства, врегульовано положеннями розділу VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Господарського процесуального кодексу України.
39.          Частиною першою статті 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
40.          Ураховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВіДіЕй Груп» не є стороною №    ВП    №    63395707, а отже, не наділене процесуальним правом щодо оскарження в порядку статті 339 ГПК України рішень та дій приватного виконавця, які є предметом оскарження в цій справі, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
41.          Посилання представника відповідача - 3 на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року в справі №    813/1341/15 є помилковим, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними, зокрема, відмінним є нормативне регулювання, а саме положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №    606-XIV та суб`єктний склад.
42.          Крім того, підставою для закриття провадження у справі №    813/1341/15, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, слугував висновок, що особа, яка володіє переважним та першочерговим правом на задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, і яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
43.          Тобто, в справі №    813/1341/15 існував спір про право, оскільки позивач оспорювала право власності на це майно.
44.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що постанова суду апеляційної інстанцій у цій справі є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права. 
45.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VІІ. Судові витрати

46.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341,   345,   349,   350,   355,   356,   359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.    Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» залишити без задоволення.
2.    Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року в справі №    640/31279/20 залишити без змін.
3.    Судові витрати розподілу не підлягають.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.    В.    Шевцова

Судді:                                                                                 В.    Е.    Мацедонська

                                                                                          С.    А.    Уханенко