ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 372/851/21                                                                

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 липня 2021 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2021 року, суддя Зінченко О.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Ковтуненка В.О. по повідомленню ОСОБА_1 від 12 лютого 2021 року;
- зобов`язати Обухівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення по заяві ОСОБА_1 від 22 січня 2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.01.2021 року близько 16 годин 30 хвилин позивач рухався на власному автомобілі Opel Vivaro державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Дніпровському в місті Українка Обухівського району Київської області у бік з`їзду на вулицю Соснову. Проїжджаючи повз будинок №3, побачив як двоє або троє малолітніх хлопців, які стояли на протилежному боці дороги віком приблизно 12-14 років, почали кидати предметами, схожими на снігові криги у його автомобіль, при цьому влучивши не менше 4 разів по автомобілю, а саме по лобовому склу та кузову автомобіля з лівої сторони. Зупинивши автомобіль, та вийшовши з нього, позивач попрямував через проїжджу частину в бік цих дітей, з метою з`ясування причин їхньої хуліганської поведінки. Побачивши його, вони одразу кинулись тікати вниз, а саме у бік школи мистецтв, що розташована по вул. Сосновій 2-а. Зупинившись внизу та побачивши що позивач не робить спроби наздогнати їх, ці хлопці почали викрикувати нецензурні слова та показувати непристойні жести. Розвернувшись, позивач попрямував до свого автомобіля та після цього поїхав далі. В подальшому під час огляду автомобіля, ОСОБА_1 виявив пошкодження в місцях ударів кригою об автомобіль. Сума завданих внаслідок пошкодження збитків становить 10 300 (десять тисяч триста) гривень. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що в діях вказаних дітей вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Позивач стверджує, що 15.01.2021 року працівниками поліції, які прибули на місце події було встановлено особи двох малолітніх учасників події, а також їх батьків. Малолітніми особами, які вчиняли протиправні дії є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Враховуючи те, що неповнолітні хлопці, які обкидали автомобіль ОСОБА_1 сніжками, а також виражались нецензурною лайкою та показували образливі жести в громадському місці не досягли віку адміністративної відповідальності, тому притягненню до відповідальності за ст. 184 КУпАП підлягають батьки дітей. 22 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення. 11.03.2021 року було отримано висновок про завершення перевірки по заяві ОСОБА_1 від 22.01.2021 року, який на переконання позивача,  є протиправний та підлягає скасуванню.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 22 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 184 КУпАП батьків двох малолітніх учасників події, у зв`язку з недосягенням малолітніх віку притягнення до адміністравтиної відповідальності.
12 лютого 2021 року інспектором СЮП ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Ковтуненка В.О. розглянуто матеріали перевірки зареєстровані до Інформаційно-телекомунікаційної системи ІПНП зп №1256 від 25.01.2021 року та складено висновок про завершення перевірки по повідомленню ОСОБА_1 від 12 лютого 2021 року.
Вважаючи вказаний висновок протиправним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Колегія суддів зазначає, що відповідачами у справі зазначено Обухівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
Приписами ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.
Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730  «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема і Головного управління Національної поліції в Київській області.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Ковтуненка В.О. по повідомленню ОСОБА_1 від 12 лютого 2021 року; зобов`язати Обухівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення по заяві ОСОБА_1 від 22 січня 2021 року.
Колегія суддів звертає увагу, що належним відповідачем у даній справі є Головне управління Національної поліції у Київській області, що має статус юридичної особи, тоді як  Обухівське районне управління поліції є стуктурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Київській області без статусу юридичної особи.
Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежних відповідача - Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, тоді як належним відповідачем у даній справі є Головне управління Національної поліції у Київській області.
Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.
Також за приписами ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Аналогічна правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №162/445/16-а  та від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.
Верховним Судом у вказаній справі зазначено, що «суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримав, та, вирішуючи спір за позовом про скасування постанови від 07.05.2016 року № 002298 по справі про адміністративне правопорушення, пред`явленим до головного державного інспектора Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області Токарчука С.В. не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі та, за очевидної необхідності, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача».
У даному випадку, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів того, що позов заявлено до неналежного позивача, оскільки ч. 7 ст. 48 вказаного Кодексу визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
В силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного, викладеною у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № №826/12172/18.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, оскільки відповідач, до якого позивач звернувся до суду з даним позовом, не є належною особою до якої може бути пред`явлено позов у спірних правовідносинах.
Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.
Щодо решти      доводів апеляційної інстанції, то вони не мають суттєвого значення для      вирішення      питання, оскільки, як вже зазначено судовою колегією, позов пред`явлено не до належної особи. 
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи, тому рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 205, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2021 року скасувати та ухвали у справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 20 липня 2021 року.