ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5696/21 Справа № 210/539/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Голуб О.О.

сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року, ухваленого суддею Сільченко В.Є. у м. Кривому Розі, відомості про дату складання повного тексту судового рішення відсутні,-

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат БуткоО.О. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі- ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" ) про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 серпня 2008 року о 02-45 годин на території бурової дільниці кар`єра № 3 рудоуправління Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час виконання трудових обов`язків машиніста бурового верстата з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, в результаі якого він отримав виробничу травму кісті правої руки у вигляді розтрощення 3,4,5 пальців, відкритого 3,4,5 п`ястних кісток зі зміщенням відламків.
Висновком МСЕК від 02.12.2008 року позивачу встановлено 45 % втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності.
Внаслідок трудового каліцтва стан здоров`я змушує його постійно проходити курси амбулаторного медикаментозного лікування. Внаслідок трудового каліцтва позивач втратив високооплачувану роботу, оскільки за станом здоров`я був переведений на іншу некваліфіковану посаду, що завдало йому додаткових моральних переживань. Наслідки трудового каліцтва вимагають від Позивача додаткових зусиль для організації мого життя, адже він практично втратив можливість користуватися правою рукою як в роботі так й в побуті. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною, постійно переслідують Позивача, що завдає йому тривалих моральних страждань.
З урахуванням вказаних обставин, позивач просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 273645 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 113 000 тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я, без урахування податку з доходів фізичних осіб.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір у розмірі 1130 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог. 
Судом не взято до уваги, що нещасний випадок на виробництві стався з вини позивача, який порушив вимоги п. 3.29.2 інструкції з охорони праці для машиніста бурового верстата, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність вини відповідача у настанні нещасного випадку.
Позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення моральної шкоди та обґрунтування її розміру, зокрема суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, матеріали справи не містяь доказів вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу. Вважає визначений судом розмір моральної шкоди, значно завищеним, таким, що не відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості.
Судом першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, не враховано роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. 
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці, що у період з 01.04.1999 року по 22.10.1999 року ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря ремонтника, з 22.10.1999 року по 16.04.2007 року помічника машиніста бурової установки, з 16.04.2007 року по 12.12.2008 року машиністом бурової установки, 12.12.2008 року позивача переведено на посаду гірничого робітника кар`єра № 3 РУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». (а.с. 11-13)
Згідно з Актом №40 «Про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом» Форми Н-1 від 29.08.2008 року, нещасний випадок на виробництві стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, а саме: 23 серпня 2008 року у 02-45 годин на території бурової дільниці кар`єра № 3 рудоуправління Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час виконання трудових обов`язків машиніста бурового верстата позивач отримав виробничу травму кісті правої руки у вигляді розтрощення 3,4,5 пальців, відкритого 3,4,5 п`ястних кісток зі зміщенням відламків.
Відповідно до п.7 зазначеного Акту причиною нещасного випадку є порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо, неякісна розробка, недосконалість інструкції з охорони праці.
В п 10 Акту особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 –не виконав вимоги п.3.29.2 «Інструкції з охорони праці для машиніста бурового верстата (в кар`єрі), машиніста бурового верстата (помічника, в кар`єрі) РУ ГЗК ОТ.701.68.07», ОСОБА_2 начальника дільниці виробничої бурової дільниці в кар`єрі а № 3 РУ ГЗК, який не виконав вимоги п.п. 3.20.1.1; 3.20.2.1 «Посадової інструкції начальника дільниці виробничої бурової дільниці в кар`єрі кар`єра № 3 РУ ГЗК (а.с. 3-4,5-7).
Висновком МСЕК від 02.12.2008 року позивачу первинно встановлено 45 % втрати професійної працездатності, та третю групу інвалідності з 02.12.20008 року безстроково .
Згідно наданої виписки із медичної карти позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я через отримане трудове каліцтво (а.с. 10) .
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як видно з акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 23.08.2008 року із позивачем, особами, дія або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку є: ОСОБА_1 який не виконав вимоги п.3.29.2 «Інструкції з охорони праці для машиніста бурового верстата (в кар`єрі), машиніста бурового верстата (помічника, в кар`єрі) РУ ГЗК ОТ.701.68.07», та ОСОБА_2 начальник дільниці виробничої бурової дільниці в кар`єрі а № 3 РУ ГЗК, який не виконав вимоги п.п. 3.20.1.1; 3.20.2.1 «Посадової інструкції начальника дільниці виробничої бурової дільниці в кар`єрі кар`єра № 3 РУ ГЗК.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, трудове каліцтво позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також й з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці. 
Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач від отриманої травми переніс фізичний біль, оперативне втручання, змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що трудове каліцтво обмежує життєву активність. Звільнений з підприємства через отриману виробничу травму, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Зокрема, судом першої інстанції враховано характер отриманої виробничої травми, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 45 %, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення. Визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності. 
Колегія суддів вважає неприйнятними посилання як представника відповідача в апеляційній скарзі щодо розміру стягнутої моральної шкоди, який на думку колегії суддів відповідає засадам розумності та справедливості. 
Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Так, судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу завдано травми, які призвели до перенесення фізичного болю, необхідності проходження тривалого медичного лікування, що стали причиною істотної зміни звичного способу життя, нераціональної втрати життєвого часу та енергії, у зв`язку з чим, позивач повинен докладати додаткові зусилля та витрачати час для організації свого життя, потребує лікування. Наслідки трудового каліцтва вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, адже він практично втратив можливість користуватися правою рукою, як на роботі так і в побуті. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною, постійно переслідують позивача, що завдає йому тривалих моральних страждань.
У зв`язку з чим, спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. 
Посилання відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в апеляційній скарзі на те, що нещасний випадок на виробництві стався з вини позивача, який порушив вимоги п. 3.29.2  інструкції з охорони праці для машиніста бурового верстата,    не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки, факт вини позивача не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" залишити без задоволення. 
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 27 липня 2021 року. 

Головуючий:

Судді: