Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/256/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Іващенко В. М. 
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року. м. Кропивницький
        Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого
визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 13 січня 2021 року о 15.01 годині на перехресті вулиці Молодіжна та автодороги Т17-03, міста Світловодськ Кіровоградської області, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, однак від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом подій.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та скасувати її як незаконну й необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він транспортним засобом не керував, а після складання протоколу його транспортний засіб не був вилучений та він не був відсторонений. Крім того, суд необгунтовано критично поставився до його показань , наданих в судовому засіданні. Більш того у постанові зазначено на відсутність пояснень, про те, що він не оскаржував постанову за порушення правил обгону, незважаючи на те, що взагалі це питання навіть не з`ясовувалося. Також суд, критично поставився до показів свідка ОСОБА_2 , вказавши, що він може спотворювати, обставини події, що є безпідставним. Натомість, міськрайонний суд за власної ініціативи викликав до суду інспектора поліції Глушакова С.А., а при винесенні постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2021 року дійшов висновку, що його показання не слід приймати до уваги, оскільки він є працівником поліції, що склав протокол про адмінпорушення і є заінтересованим у результатах розгляду справи. За таких обставин, суд не навів в тексті жодного доказу з матеріалів справи, на якому ґрунтується постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.04.2021. Вважає, що строк пропустив з поважних причин, оскільки він не був присутній під час проголошення постанови суду та він її не отримував. А з 27.04.2021 він не перебував за місцем свого проживання, тому існували об`єктивні причини пропуску на апеляційне оскарження постанови суду від 07.04.2021.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
ОСОБА_1 не був присутній під час винесення постанови по справі в суді першої інстанції.У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними. Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в заяві доводи, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.
Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.
Ч.1 ст.130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 13 січня 2021 року о 15.01 годині на перехресті вулиці Молодіжна та автодороги Т17-03, міста Світловодськ Кіровоградської області, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.1).
З відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.6), вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, а отже судове рішення постановлено з дотриманням вимог закону.
Допитаний в апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, пояснивши, що дійсно 13 січня 2021 року він разом з товаришем на його автомобілі VOLKSWAGEN GOLF приїхали по службі до м. Світловодська. За кермом був товариш ОСОБА_2 . Близько 15 год. 00 хв. його транспортний засіб зупинили працівники поліції. В цей час вони зупинились на протилежній стороні автодороги та вишли з автомобіля, що б підійти до працівників поліції. Підійшовши до працівника поліції, він повідомив їм, що вони порушили правила дорожнього руху, на що він погодився. Тоді працівник поліції попросив у них документи, а так як автомобіль належить йому, та його попросив ОСОБА_2 оформити штраф на себе, він надав своє посвідчення водія та документи на автомобіль. Після чого, працівники поліції склали постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Зазначив, що ОСОБА_2 дуже поспішав та постійно підганяв працівників поліції, то вони вирішили запропонувати йому пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, проїхати до закладу охорони здоров`я. Спочатку він погодився та працівники поліції відмовились, щоб він пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, а запропонували йому проїхати до закладу охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, однак в присутності двох свідків, він відмовився. При цьому зазначив, що наркотичні засоби він не вживає та у стані наркотичного сп`яніння він не був. 
Однак, дані відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, з достовірністю вказують факт відмови ОСОБА_1 від проходження перевірки на предмет перебування в стані наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.
Доводи ОСОБА_1 , які зводяться до того, що суд обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, є необгрунтованими.  
Так, протокол про адміністративне правопорушення від 13.01.2021 року складений уповноваженою на те особою, без істотних порушень вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, зокрема, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським, та дії водія в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1  ст. 130 КУпАП.
Не викликають жодних сумнівів у їх достовірності і письмові пояснення свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за  № 1496/27941, а їх зміст узгоджується з фактичними обставинами правопорушення, наведеними у протоколі, які суд першої інстанції взяв до уваги та переконливо доводить, що саме в присутності двох свідків водій  ОСОБА_1 13.01.2021 року о 15 годині 01 хвилин відмовився на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка ОСОБА_1 , не підтверджена належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Окрім того, твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, спростовується тим, що працівником поліції було зупинено транспортний засіб марки VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , у відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст.35 Закону України про «Національну поліцію» у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху та згодом складено постанову про притягнення ОСОБА_5 до адмінвідповідальності. Вказане і не заперечував ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду.
Таким чином, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , підтверджено і зазначеною постановою інспектора поліції, оскільки час і місце правопорушення охоплене подією та обставинами, які встановлюються в межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував у визначеному законом порядку.
При цьому наведене працівниками поліції порушення Правил дорожнього руху не є об`єктом розгляду у вказаному провадженні та не може бути оцінено апеляційним судом, а вказує лише на підставу зупинки автомобіля.
Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено, а цитування положень КУпАП не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як  про  те  ставить питання  апелянт,  ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 13.01.2021 реалізував своє право володіти та керувати, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову міськрайонного суду без зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.04.2021.        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.04.2021 щодо нього – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя: