Справа № 127/9283/21
Провадження № 22-ц/801/1690/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року	Справа № 127/9283/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О.Ю. (судді – доповідача),
суддів Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мазуренко Лесі Олександрівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2021 року, ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Сичука М.М., дата складення повного тексту рішення невідомо,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 30 серпня 2009 року зареєстрований шлюб.
Під час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 09 жовтня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний.
Матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей добровільно не надає, син залишається на утримання матері.
Оскільки відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню сина, позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Водночас, 08 червня 2021 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мазуренко Л.О. зменшила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Обґрунтовуючи мотиви прийнятого рішення місцевий суд взяв до уваги позицію сторін та інтереси дитини, матеріальний та сімейний стан сторін, визнання позову відповідачем.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Мазуренко Леся Олександрівна подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просила скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в решті рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково вказав про стягнення аліментів у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини, оскільки у позовній заяві такі вимоги не заявлялись. 
Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає таким вимогам.
Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 09 жовтня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), зареєстрований 30 серпня 2009 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис № 1988.
Від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідний актовий запис № 3420, серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2010 року. 
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Задовольняючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, при визначенні їх розміру, місцевий суд взяв до уваги позицію сторін та інтереси дитини, матеріальний та сімейний стан сторін, визнання позову відповідачем та прийшов до висновку про наявність підстав про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
При цьому, суд не врахував, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлюється законом, а не судовим рішенням.
При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17.
Крім того, слушними є доводи апеляційної скарги, про те, що вимоги щодо зазначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в позовній заяві не заявлялись, що в розумінні ч. 2 ст. 264 ЦПК України є виходом суду попередньої інстанції за межі позовних вимог, а тому рішення суду слід змінити, а саме, виключивши з його мотивувальної та резолютивної частини слова «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мазуренко Лесі Олександрівни задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2021 року змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини рішення слова «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
В інший частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                         О.Ю. Береговий

Судді:                         О.В. Ковальчук

                                                                               Т.Б. Сало