ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7825/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2021 року                                                                                  м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення   Васильківської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від   15 квітня 2021 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення   Васильківської міської ради Київської області   про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за  2020 рік, передбаченої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у меншому ніж вісім мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, передбаченої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від "15" квітня 2021 р. позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за  2020 рік, передбаченої ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у меншому ніж вісім мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, передбаченої ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради    подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Управління соціального захисту Васильківської міської ради особових справ ветеранів війни не формує, не веде, не зберігає. Крім того, в жодному нормативному акті, в тому числі в Положенні «Про управління соціального захисту населення Васильківської міської ради» не визначено обов`язку установи робити нарахування та перерахунки. Тому можливості, підстав та повноважень до проведення дій (перерахунків) управління не має. Більш того, суд не врахував, що оскільки на час проведення позивачу виплат була чинною Постанова №112, то підстав для їх здійснення в іншому розмірі у відповідача не було. За таких обставин рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в підсумку призвело до неправильного вирішення справи. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до частини 1  статті 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що  Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 30.04.2015, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та особою з інвалідністю 2 групи. 
Із матеріалів справи вбачається, що 2020 році до 5 травня позивачу була здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги в розмірі  1638,00 грн.      
20.08.2020 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому невиплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за  2020.  
Листом №05-2607-09 від 25.08.2020 Управлінням соціального захисту населення Васильківської міської ради позивачу повідомлено про виплату йому в 2020 році як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи допомоги до 5 травня в розмірі, який зазначено у списку осіб, яким передбачено виплату разової грошової допомоги, наданому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області..  
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку та виплаті разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком у 2020 році, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2  статті 19 Конституції  Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із частиною 2  статті 95 Конституції України  виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Пунктом 3  статті 116 Конституції України  визначено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011  та  від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012  підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає  Закон України № 3551-XII.
01 січня 1999 року набрав чинності  Закон України № 367-ХІV, яким  статтю 13 Закону України № 3551-XII  доповнено частиною в такій редакції: Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Підпунктом б підпункту 2 пункту 20  розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI  (далі - Закон України № 107-VI) текст вказаної вище частини  статті 13 Закону України № 3551-XII  викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008  зміни, внесені підпунктом б підпункту 2 пункту 20  розділу ІІ Закону України № 107-VI, визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення  статті 13 Закону України № 3551-XII  застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1  статті 17 Закону України № 3551-XII  фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього  Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються  БК України.
Згідно із підпунктом 5 пункту 63  розділу І Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII  розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України  доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України № 3551-XII  застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020  визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окреме положення пункту 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України № 3551-XII  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного  рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що  БК України  не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин  рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020  відновлено дію частини 5  статті 13 Закону України № 3551-XII  у редакції  Закону України № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові № 112 установив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої  Законом України № 3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи здійснюється у розмірі 3640 грн (підпункт 1 пункту 1), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною 5  статті 13 цього Закону.
Отже, на час виплати позивачу у 2020 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли  Закон України № 3551-XII  і Постанова № 112.
Виходячи із визначених у частині 4  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України  загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2020 році слід застосовувати не Постанову № 112, а  Закон України № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.
Стаття 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених  законом  і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися особам з інвалідністю внаслідок війни у розмірі, встановленому частиною 5  статті 13 Закону України № 3551-XII  у редакції  Закону України № 367-ХІV.
Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Відповідно до частини 1  статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV  за наступними змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1058-ІV) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Таким  законом  є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Згідно із частиною 4  статті 28 Закону України № 1058-ІV  мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами 1 - 3 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Закон України № 1058-ІV  є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.
Таким чином, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме частина перша  статті 28 Закону України № 1058-ІV.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20 (залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021).
Відповідно до ч. 3  ст. 291 КАС України  при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Щодо доводів Апелянта про те, що перерахунок робить інша установа, а не Відповідач, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 1  ст. 17-1 Закону  щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Згідно п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 423, таким органом є Мінсоцполітики. При цьому підпунктом 41 пункту 4 указаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону.
У свою чергу, підпунктом 1 пункту 1 Постанови №112 установлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої  Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і «;Про жертви нацистських переслідувань»  (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої  статті 2 Бюджетного кодексу України  (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).
Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у визначених положеннями цієї Постанови №112 розмірах.
З урахуванням наведених вище правових норм та висновків Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20 щодо їх застосування, колегія суддів приходить до висновку, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.
Таким чином, оскільки у 2020 році разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу Управлінням соціального захисту населення Васильківської міської ради та соціальні виплати особам з інвалідністю внаслідок війни на рівні міста Василькова проводяться саме УСЗН Васильківської міськради, то саме останній є належним відповідачем у цій справі. 
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з положеннями  ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  ст. 316 КАС України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст  241,  242,  250,  308,  311,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року - без змін. 
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 22 вересня    2021 року.
Головуючий суддя                                                                                    Л.Т. Черпіцька  
Судді:                                                                                                          О.Є. Пилипенко    
                                                                                                                   Я.М. Собків