ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7018/21 Справа № 212/8070/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/8070/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  Акціонерного підприємства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Дехтою Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 травня 2021 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У   листопаді 2020   року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 25 лютого 2011 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві. 
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 24.09.2020 року, утворилась заборгованість за кредитом у розмірі    25 504,35 грн., з яких: 15 254,61 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 6 085,61 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1 253,72 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками, 2 910,72 грн. – заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дослідив наявні у матеріалах справи докази, розглянув справу поверхнево. Позивач зазначає, що зняття готівкових коштів та оформлення послуги «Оплата частинами» можливе лише за допомогою своєї кредитної картки та шляхом правильного введення ПІН-коду. Посилаючись на те, що жодних заяв та дзвінків в Банк від відповідача про втрату картки «Універсальна», за допомогою якої було оформлено кредит у вигляді сервісу «Оплата частинами» та знято грошові кошти, не надходило, позивач вважає, що саме відповідач оформив цей Договір та використав кредитні кошти. Оскільки, на теперішній час не встановлено винної особи, яка протиправно заволоділа кредитними коштами відповідача та триває досудове слідство, позивач вважає, що він має право на стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному порядку. Крім того зазначає, що відповідачем не було надано суду належних доказів, що ним було своєчасно повідомлено Банк щодо незаконного використання картки, не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, ПІНу, а тому в даному випадку відповідальність за операціями по картці несе тільки клієнт.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Крім того, просить суд витребувати від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»:
- докази у вигляді запису з камери відео спостереження з терміналу розташованого в аптеці «Первая помощь» за адресою вул.. Соборності, буд. 8 м, Кривий Ріг з якого було 09.02.2020року проведено операцію по кредитній картці НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) щодо зняття готівки в сумі - 4000,00 грн. у період з 01 часу ночі до 5.00 ранку.
- докази у вигляді запису з камери відео спостереження з терміналу самообслуговування розташованого в аптеці ТК «МАЯК» за адресою вул.. Соборності, буд. 29п м, Кривий Ріг з якого було 09.02.2020року проведено операцію по кредитній картці НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) щодо поповнення готівки в сумі - 500,00 грн. (двічі) у період з 01 часу ночі до 5.00 ранку.
- відомості особи та на яку картку Приватбанку було здійснено переказ в сумі -100,00 грн. через додаток Приват 24 з кредитної картки НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) 09.02.2020року у період з 01 часу ночі до 5.00 ранку
- відомості особи та на яку картку Приватбанку було здійснено переказ в сумі - 4000,00 грн. через додаток Приват 24 з кредитної картки НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) 09.02.2020року у період з 01 часу ночі до 5.00 ранку.
-відомості особи ОСОБА_3 та на картку Приватбанку якого було здійснено переказ в сумі - 120,00 грн. через додаток Приват 24 з кредитної картки НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) 09.02.2020року у період з 01 часу ночі до 5.00 ранку
Витребувати від супермаркету побутової техніки "Ельдорадо", юридична адреса: м. Кривий Ріг, Соборності (Косіора) вул., 29П. засоби зв`язку: +380(800)50-13-69 оригінал касового чеку -договір з підписом клієнта на покупку частинами мобільного телефону смартфону вартістю 9999.1 грн. з кредитної картки НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) 09.02.2020року у період з 09.00 години до 10.00 годин ( з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи).
Витребувати від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » юридична адреса: м. Кривий Ріг, Соборності (Косіора) вул., 29П. оригінал касового чеку - договір з підписом клієнта на покупку частинами мобільного телефону смартфону вартістю 5500,00 грн. з кредитної картки 5168- НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 ) 09.02.2020року у період з 09.00 години до 11.00 годин (з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи).
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Папуша І.М. відмовились від клопотання про витребування доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Папушу І.М., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється в апеляційній інстанції, що між  сторонами укладено договір № б/н від 25.02.2011 року, відповідно до якого, Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 470, 00 гривень, зі встановленим кредитним лімітом на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, однак не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, який слідує за звітнім. 
Згідно виписки по картрахунку ОСОБА_1 встановлено, що основною карткою клієнта ОСОБА_1 вказана картка за № НОМЕР_1 , у виписці відображено період з 16.11.2012 року по 24.09.2020 року. 
Згідно з даною випискою з картки відповідача ОСОБА_1 за НОМЕР_1 , були зняті грошові кошти 09.02.2020 року шляхом переводу на картку Приватбанку через Приват24 у таких сумах: зняття готівки з картки в сумі - 4000,00 грн., (комісія 160,00грн), переказ на картку в сумі - 100,00 грн. (комісія 4,00грн), переказ на картку в сумі - 4000,00 грн. (комісія 160,00 грн.), переказ на картку  ОСОБА_3  в сумі -120,00 грн. (комісія 4,80грн.), перший платіж за покупку в магазині «Ельдорадо» АДРЕСА_1 п телефону в сумі - 9999,00 грн. через послугу «Оплата частинами» - 499,95 грн., перший платіж за покупку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , телефону в сумі - 5500,00 грн. через послугу «Оплата частинами» -500,00 грн.
Банківська система проінформувала відповідача ОСОБА_1 про проведені операції - невірний набраний ПІН код та позивач АТ КБ "Приватбанк" заблокував вказану картку 09.02.2020 року.
З приводу заволодіння невстановленою особою грошовими коштами ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до Металургійного РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якій зазначив, що 09.02.2020 року невстановлена особа здійснила платіж з його банківського рахунку. 
Згідно з витягом з кримінального провадження № 12020040710000250 вбачається, що 12.02.2020 року в ЄДР за правовою кваліфікацією (КК України 2001) ч. 1 ст.185 внесено дані, потерпілий – ОСОБА_1 та станом на 26.05.2021 року у кримінальному провадженні №12020040710000250 проводиться досудове розслідування.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що письмовими зверненнями до позивача та його вищого керівництва, аудіо-диском з записами розмов позивача з операторами Банку з повідомленням про злочин вчинений відносно нього та майна банку, відеозаписом з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_1 , фототаблицею на якій мається фото відповідача та особи, яка здійснює платіж частинами за товар в магазині «Ельдорадо», за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджено, що позивач особисто не використовував 09 лютого 2020 року електронний платіжний засіб – картку № НОМЕР_1 , та, оскільки не встановлено, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомив правоохоронні органи про вчинений злочин, він не несе відповідальності за такі платіжні операції.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України
Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.
Відповідно до пункту 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення банку за телефонами (безкоштовно) по Україні.
Згідно пункту 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти банк шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення карти, стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).
Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що банк зобов`язаний в разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки.
Згідно пунктів 2.1.1.10.10 та 2.1.1.10.11. Умов та правил клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.
Відповідно до пункту 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
За таких обстави, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.
Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року (справа № 6-71цс15), постанові від 05 грудня 2018 року (справа 61-22283св18), постанові від 28 серпня 2019 року (справа 61-28261св18), постанові від 27 лютого 2019 року (справа №61-24095св18).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 особисто не використовував 09 лютого 2020 року електронний платіжний засіб – картку № НОМЕР_1 , та, оскільки не встановлено, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомив правоохоронні органи про вчинений злочин, він не несе відповідальності за такі платіжні операції.
Отже, врахувавши ту обставину, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт зняття невстановленою особою 09.02.2020 року з карткового рахунку ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму – 23719 грн. внаслідок крадіжки його кредитної картки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 25.02.2011 року, станом на 24.09.2020 року, у розмірі 25 504,35 грн., яку позивачем нараховано шляхом включення до неї кредитних коштів, які позичальником не використовувалися, та відсотків за користування цими грошовими коштами, а також, із включенням до розрахунку тіла кредиту сум, які не є фактично використаними грошовими коштами, а позначені позивачем, як «відсотки погашені за рахунок кредиту», й правомірність таких дій позивача суду не доведено.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»  - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: