КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/9451/2021           
справа №754/7869/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року                                                                                                м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Скрипки О.В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-центр "Ліга" про відшкодування шкоди,-
встановив:
 
            В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 26074,74 грн. матеріальної шкоди, 1900,25 грн. витрат на пальне, 50000 грн. моральної шкоди, а також відшкодування судових витрат.
 
            Вимоги обґрунтовує тим, що 10 листопада 2017 року відбулась ДТП за участю автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та яким керував ОСОБА_4 , та автомобіля Toyota, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ТОВ "СЕРВІС-ЦЕНТР "ЛІГА" та яким керував ОСОБА_5 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
 
            Відповідно до проведеного дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen становить 44640,76 грн. Витрати на проведення дослідження склали 1200 грн.
 
            Зазначає, що ремонт автомобіля здійснено за власний рахунок.
 
            На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" та зазначеним страховиком виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 19766,02 грн.
 
            Посилаючись на викладене, просить стягнути непокриту страховою виплатою суму заподіяної шкоди та витрати на проведення дослідження.
 
            Вказує, що з метою збирання необхідних документів для доведення вини відповідача позивачем понесені витрати на пальне у розмірі 1900,25 грн., які також просить стягнути.
 
            Окрім того, у зв`язку із пошкодженням майна у ДТП зазнала душевних страждань, була вимушена витрачати вільний час на відвідування різних установ, здійснила ремонт автомобіля за власний рахунок, що вплинуло на звичний спосіб життя. Моральну шкоду оцінює у розмірі 50000 грн.
 
            Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року позовні вимоги задоволені частково, вирішено стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 26074,74 грн. матеріальної шкоди, 2500 грн. моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
 
            Посилається на незгоду із висновками суду в частині часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки судом не з`ясовано всіх обставин справи, не враховано, що позивач має дитину та працює, що потребує повсякденного використання автомобіля. Не враховано судом і те, що шкода завдана з вини відповідача, яким ігнорується обов`язок з відшкодування шкоди.
 
            В частині витрат на пальне вказує, що додала квитанції, які стосуються періоду після ДТП, відтак їх можливо уважати пов`язаними із обставинами відновлення порушеного права.
 
            Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами, при цьому наданий звіт таким критеріям не відповідає, окрім того, вказує, що дослідження з визначення розміру збитку проведено без його участі. Вказує на недоведеність моральної шкоди.
 
            Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.                      
 
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
            Установлено, що 10 листопада 2017 року відбулась ДТП за участю автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , та автомобіля Toyota, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 , що призвело до механічних пошкоджень.
 
Власником автомобіля Volkswagen є позивач ОСОБА_1 , автомобіль Toyota належить ТОВ "СЕРВІС-ЦЕНТР "ЛІГА".
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 30 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП у зв`язку із зазначеною ДТП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі 7 частини 1 статті 247 КУпАП.
 
Згідно даних Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №145/03-18 від 23 березня 2018 року, складеного ТОВ "Клевер Експерт" на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen становить 44640,76 грн., вартість матеріального збитку складає 23719,22 грн. Вартість проведення оцінки становить 1200 грн.
 
Відповідно до даних рахунку фактури та акту виконаних робіт ПП ОСОБА_6 №324 від 27 вересня 2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen склала 44600 грн.
 
            На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" та зазначеним страховиком виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 19766,02 грн.
 
Встановивши обставини ДТП, розмір спричиненої шкоди та особу, яка відповідальна за завдані збитки, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення понесених позивачем витрат у зв`язку із пошкодженням майна.
 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції уважав, що 2500 грн. є сумою, що ґрунтується на засадах розумності та справедливості по відношенню до обставин справи.
 
В частині вимог про стягнення витрат на пальне, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано беззаперечних доказів того, що вказані витрати вона понесла саме внаслідок неправомірних дій відповідача.
 
З такими висновками апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.
 
Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).
 
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Згідно із частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України:
1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Відповідно до статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Згідно із статтею 22 ЦК України:
1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
2. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
 
Звертаючись із вимогами про відшкодування витрат на пальне, позивач надає копії чотирьох фіскальних чеків з автозаправних станцій за період з 05 грудня 2017 року по 14 березня 2018 року на суми з 400 грн., 500,28 грн., 500 грн. та 499,97 грн.
 
Законодавством визначено, що реальною є та шкода, що пов`язана із відновленням речі або витрати, які особа вимушена здійснити для відновлення свого права.
 
Будь-які витрати у зв`язку із пошкодженням майна мають бути підтверджені належними доказами та поза розумним сумнівом стосуватись обставин, що пов`язані із відновленням порушеного права.
 
Даними вказаних квитанцій не підтверджується, що такі витрати стосувались саме відвідування установ та організацій, що було необхідним у зв`язку із ДТП, а не звичайних побутових витрат у зв`язку із експлуатацією транспортного засобу; позивачем не наведено коли та в які інстанції та організації їй необхідно було з`явитися для відновлення своїх прав.
 
Отже, суд першої інстанції підставно зазначив про недоведеність таких витрат по відношенню до обставин справи.
 
В частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходить з наступного.
 
            За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
            Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
            Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб.
            Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 
Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, інтенсивність, тривалість, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, порушення душевної рівноваги, необхідність докладання зусиль для захисту своїх прав, їх відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди. Застосування вищеописаних критеріїв по відношенню до обставин справи дає змогу дійти необхідних висновків про те, чи могла б людина за певних обставин зазнати переживань в такій мірі, що б на порушника відповідно до закону був би покладений обов`язок відшкодувати моральну шкоду.
 
Сутність компенсації моральної шкоди як способу захисту цивільних прав полягає у покладенні на правопорушника юридичного обов`язку компенсувати потерпілому втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, спричинених порушенням його блага і прав, а головна мета такої компенсації - надання можливості потерпілій особі за її допомогою відновити втрачену душевну рівновагу, певною мірою пом`якшити заподіяні переживання.
 
  Суд апеляційної інстанції зазначає, що в певних випадках, в залежності від обставин справи, певні події можуть бути доведеними, зокрема, судовим рішенням, яким встановлено протиправну поведінку. Окрім того, моральна шкода не є явищем, яке має матеріальну форму, моральна шкода це емоційний стан людини.
 
            Розмір визначеної судом суми на відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах розумності та справедливості, співвідноситься із характером шкоди, її наслідками. При цьому доводів скарги в частині наявності дитини та працевлаштування в суді першої інстанції не вказувалось та відповідних доказів не надавалось.
 
В частині відзиву відповідача апеляційний суд зазначає, що порушені у ньому заперечення та вимоги можуть бути вирішені лише шляхом подання відповідної апеляційної скарги, але після дотримання визначеної процесуальним законом процедури перегляду заочного рішення. Суд також зазначає, що рішення в частині відшкодування витрат на ремонт не оскаржується, відтак не є об`єктом апеляційного перегляду, а тому доводи відзиву у відповідній частині апеляційний суд відхиляє. Щодо рішення суду в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом першої інстанції такі задоволені частково, апеляційна скарга подана позивачем в частині визначення розміру такого відшкодування, відтак  вирішення питання апеляційним судом про необґрунтованість таких вимог також може здійснюватись лише на підставі апеляційної скарги, поданої у встановленому законом порядку.
 
З огляду на зазначене, апеляційний суд відхиляє доводи відзиву відповідача.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 20 липня 2021 року. 

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова