ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року	Львів	Справа № 380/10583/20 пров. № А/857/11390/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 20 квітня 2021 року, прийняте суддею Гавдик З.В., в м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, у справі № 380/10583/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

                                                 В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду, з позовом, в якому просить визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в одержанні статусу ветерана військової служби, видачі посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран військової служби”; зобов`язати посадових осіб відповідача видати позивачу посвідчення ветерана військової служби і нагрудний знак “Ветеран військової служби”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 09 вересня 2020 року наказом Міністра оборони України №442 було звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту “г” пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з правом носіння військової форми одягу, календарна вислуга років у Збройних Силах України - 25 років 2 місяця. 23.09.2020 року, позивач звернувся із заявою про одержання статусу ветерана військової служби до органу, який наділений правом видачі посвідчення ветерана військової служби, а саме через ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак 03.11.2020 року отримав відповідь з Львівського обласного військового комісаріату, з якої вбачається, що військкоматом відмовлено позивачу у видачі посвідчення ветерана військової служби, з підстав, що при наданні статусу ветерана військової служби не слід враховувати до календарної вислуги років час навчання та час роботи у прокуратурі з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України, а тому вислуга років у календарному обчисленні на думку відповідача становить 20 років 03 місяця 25 днів.
Вважає, що має всі законні підстави для отримання посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран військової служби”, оскільки календарна вислуга років на військовій службі у Збройних Силах України становить 25 років 2 місяці, та позивач звільнений з військової служби в запас у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, де календарна вислуга на військовій службі має становити 20 років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи..
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує аналогічними обставинами, викладеними в позовній заяві. 
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задоволити позов.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.09.2020 року наказом Міністра оборони України №442 (по особовому складу) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” підполковника юстиції ОСОБА_1 , звільнено в запас за п.п. “г” (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів). Згідно наказу, вислуга років позивача у Збройних силах України в календарному обчисленні становить 25 років 2 місяці служби.
10.09.2020 року, на підставі наказу військової прокуратури Західного регіону України №618, підполковника юстиції ОСОБА_1 з 10.09.2020 року звільнено з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення військової прокуратури Західного регіону України, виключено із списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м. Львова, з правом носіння військової форми.
23.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою у якій просив видати посвідчення ветерана військової служби та нагрудний знак до нього.
28.10.2020 року листом Львівський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про те, що згідно розрахунку вислугу років ОСОБА_1 вислуга років в календарному обчисленні становить 25 років 02 місяці 12 днів. Однак, до календарної вислуги років позивача відповідно до статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” зараховано також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону, а саме час його навчання у цивільному вищому навчальному закладі в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Одночасно, в період з 15.08.2012 року по 04.02.2015 року позивач працював на прокурорських посадах в прокуратурі Західного регіону України, тобто не перебував на військовій службі.
Разом з тим, позивач проходив військову службу з 24.11.1997 року по 14.08.2012 року, та з 05.02.2015 року по 10.09.2020 року і його вислуга років саме на військовій службі становить 20 років 03 місяці 25 днів.
Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в одержанні статусу ветерана військової служби, видачі посвідчення і вручення нагрудного знака “Ветеран військової служби”, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні правові підстави для надання позивачу статусу ветерана військової служби, а також у видачі посвідчення ветерана військової служби.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частина 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 203/98-ВР ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.
Статтею 10 Закону № 203/98-ВР передбачено, що ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. 
Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) до видів військової служби відносяться: 1) строкова військова служба; 2) військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; 3) військова служба за контрактом осіб рядового складу; 4) військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; 5) військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділенні військової підготовки; 6) військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; 7) військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Пунктом 1 статті 8 Закону № 2232-XII передбачено, що підготовка громадян України до військової служби включає патріотичне виховання, допризовну підготовку, підготовку призовників з військово-технічних спеціальностей, підготовку у військових оркестрах, військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, підготовку до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, військову підготовку у вищих навчальних закладах за програмою підготовки офіцерів запасу, фізичну підготовку, лікувально-оздоровчу роботу, підвищення рівня освітньої підготовки, вивчення державної мови.
Згідно частини четвертої, п`ятої статті 11 Закону № 2232-XII військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.
Громадянам України, які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 24.11.1997 року по 14.08.2012 року, та з 05.02.2015 року по 10.09.2020 року і його вислуга років саме на військовій службі становить 20 років 03 місяці 25 днів.
Відповідно до наказу прокурора Західного регіону України з нагляду у воєнній сфері від 14.08.2012 № 31к позивач був звільнений з військової служби та направлений для зарахування на військовий облік до Личаківсько-Залізничного ОРВК м. Львова.
Відповідно до копії трудової книжки, позивач з 14 серпня 2012 року по 04 лютого 2015 перебував у трудових відносинах з військовою прокуратурою Західного регіону України і в цей період не був військовослужбовцем Збройних Сил України.
Відповідно до розрахунку вислуги років № 4668 від 13.07.2020 вказана вислуга років 24 роки, 07 місяців та 29 днів. Також позивачу зараховано час навчання в цивільних навчальних закладах, який враховується для призначення пенсії, але не до календарної вислуги років.
Аналіз наведених норм права та матеріалів справи дає підстави вважати, що у позивача відсутній стаж необхідний для надання статусу ветерана військової служби.
Колегія суддів вважає посилання позивача на Закон України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України» безпідставним, оскільки цей Закон встановлю правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку із скороченням чисельності Збройних Сил України в ході реформування, та членів їхніх сімей.
Відповідно до п.12 ст.1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України» військовослужбовцям, які звільняються із Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні або 25 та більше років у пільговому обчисленні. 
Законом України «Про чисельність Збройних Сил України» від 05 березня 2015 року визначена чисельність Збройних Сил України.
З 2015 року по 2021 рік змін до чисельності особового складу Збройних Сил України не приймалось.
ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, а не у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України. 
Наведені скаржником доводи висновки судів першої інстанції не спростовують.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 20 квітня 2021 року, у справі № 380/10583/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. В. Ніколін