ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/389/21	Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В. 	
Провадження № 33/817/380/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1  ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 02 липня 2021 р. в м. Тернополі з участю особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Корфа П. К. адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
Згідно із постановою суду 04.03.2021 на 14км. + 300 м. автодороги Т 2009 “Ланівці-Вишнівець” ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6820 в присутності двох свідків. Цими своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9. (а) ПДР України., за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Корф М. М. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував траспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. 
Наголошує на тому, що всупереч вимогам ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення. 
Звертає увагу на те, що у вказаному протоколі зазначено, що до нього додаються: пояснення, рапорт, акт. Проте, сам рапорт в матеріалах справи відсутній.
Вказує, що працівники поліції залучили ОСОБА_2 як свідка до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушенням п. 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р. Так, даною нормою Інструкції визначено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські особи або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Зокрема, в ніч з 03 на 04 березня 2021 року поліцейські доставляли затриманого ОСОБА_2 з місця скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у відділ поліції. За вказаною статтею КК України відносно ОСОБА_2 04.03.2021 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12021216030000029. На даний час в Збаразькому районному суді Тернопільської області здійснюється розгляд вказаного кримінального провадження. А тому вважає, що ОСОБА_2 , будучи затриманим працівниками поліції, не міг бути залучений як свідок до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та складання акта огляду на стан cп`яніння. З вищенаведених підстав вказує, що даний акт, в якому до того ж відсутня дата складання, не може бути допустимим доказом по справі.
Зазначає, що відеозапис, який був досліджений суддею першої інстанції, не може вважатись належним та допустимим доказом по справі, оскільки відсутні відомості про походження як самого компакт-диска, так і відеозапису, який міститься на ньому, а також відсутня інформація про час і місце події та предмет доказування в розрізі ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано того, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, і тому, визнаючи ОСОБА_1 винним за вказаною статтею КУпАП, суд повинен встановити, які саме пункти ПДР ним було порушено, розкривши їх зміст. А відтак оскаржувана постанова є не конкретизованою, оскільки не зрозуміло, у вчиненні якого саме протиправного діяння ОСОБА_1 визнано винним.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, захисника Корфа П. К., який підтримав апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ — це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані — це дані, які, маючи зв”язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказування фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про порушення водієм п. 2.9 (а) ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи. 
Статтею 14 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов”язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов”язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п. 2.3 “д” Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
При цьому статтею 35 Закону України “Про Національну поліцію” передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Однак, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 із зазначених вище підстав в матеріалах справи немає.
Зокрема, з матеріалів справи не вбачається і судом першої інстанції не встановлено, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.
Крім цього, в матеріалах справи відсутній рапорт працівників поліції, з якого би вбачалась причина зупинки транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . 
Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України. 
Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.
У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.
Оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №050596 від 04 березня 2021 року, складений поліцейським Котульським В. В. за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є недопустимим доказом.
Поряд з цим слід зазначити, що згідно 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Крім того, згідно із п. 1, 2 розділу III даної Інструкції відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Разом із тим, долучений до матеріалів справи відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля, крім факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не містить інформації про проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків та його відмову від такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України тощо.
Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв”язку з чим постанова судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2021 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Корфа П. К. задовольнити.
Постанову судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік., - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського 
апеляційного суду Г. І. Коструба